Справа № 199/17176/25
Провадження № 2/202/3344/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
 
Іменем України

9 червня 2026 року Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі: головуючого судді Бєльченко Л.А., за участю секретаря судового засідання Щербини В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі, в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року позивач звернулася з цим позовом до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра.
Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 21.01.2026 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері передано за підсудністю до Індустріального районного суду міста Дніпра.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2026 визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду цієї справи.
Ухвалою судді від 17.03.2026 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрито провадження, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
В обгрунтування позову ОСОБА_1 зазначено, що вона є пенсіонеркою; отримує пенсію у розмірі 3 650 грн., інших доходів не має. Відповідачка ОСОБА_2 є її донькою; вона здорова, працездатна, має високий дохід. Спілкуватися з нею відповідачка не бажає, матеріальної допомоги не надає. Тому позивач просила стягнути з відповідачки на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідачки, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для людини відповідного віку.
В судове засідання позивач не з`явилася, направила заяву про розгляд справи за її відсутності.
Представник відповідача, адвокат Годько І.О., під час розгляду справи позовні вимоги не визнала. Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначила, що ОСОБА_2 , 1987 року народження, перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . У шлюбі в них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина з народження має вади здоров`я – дитячий церебральний параліч, подвійна геміплегія з стійким руховим порушенням, затримка психомоторного та мовного розвитку; дитина є інвалідом. На сьогоднішній день відповідачка не працює та будь-якого доходу не отримує, повністю здійснює догляд за дитиною з інвалідністю ОСОБА_5 .
Також зазначено, що відповідачка зареєстрована за адресою проживання позивачки: АДРЕСА_1 . Родина відповідачки проживає за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому відповідачка, починаючи з 2018 року по цей час, повністю сплачує за квартиру і комунальні послуги за адресою проживання позивачки. Вказані платежі становлять, приблизно, 3000 грн. на місяць. Таким чином, вважає, що відповідачка надає матері матеріальну допомогу, сплачуючи за комунальні послуги. Іншої можливості допомагати немає. Просила у позові відмовити.
Суд, вислухавши представника відповідача, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю відповідачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За віком ОСОБА_1 є пенсіонеркою і вказує, що отримує пенсію у розмірі 3650 гривень на місяць, хоча доказів на підтвердження розміру отримуваної нею пенсії не надає.
Судом встановлено, що відповідачка перебуває у шлюбі; має сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з народження має вади здоров`я – дитячий церебральний параліч, подвійна геміплегія зі стійким руховим порушенням, затримка психомоторного та мовного розвитку; дитина є інвалідом, що підтверджується медичним висновком, довідкою про інвалідність.
На даний час відповідачка не працює та будь-якого доходу не отримує, здійснює догляд за дитиною з інвалідністю ОСОБА_5 .
З виписки з банківського рахунку ОСОБА_2 вбачається, що остання сплачує комунальні послуги за адресою проживання позивачки: АДРЕСА_1 , що становить, приблизно 3000 грн. на місяць.
Таким чином, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 надає матеріальну допомогу матері, яка є пенсіонеркою, у вигляді сплати за комунальні послуги за адресою проживання позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Положенням частини 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.89 ЦПК).
З урахуванням встановлених обставин, суд вважає позивачем не доведено, що відповідачка не надає їй матеріальної допомоги, як матері, яка перебуває у пенсійному віці і потребує матеріальної допомоги. Судом встановлено, що така допомога позивачці з боку відповідачки надається у вигляді сплати за комунальні послуги за квартиру. Водночас, судом враховується, що відповідачка не працює, здійснює догляд за дитиною з інвалідністю та будь-якого доходу не має.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову, а позивач звільнена від сплати судового збору, суд відносить судові витрати на користь держави.
Керуючись ст.ст. 4,5,13,81,89,141, 259,263-265,268 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у позовних вимогах до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Рішення набирає законної сили після подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бєльченко Л.А.