ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

28 травня 2026 року 	м.Суми	

Справа №592/17856/24 
Номер провадження 22-ц/816/180/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів - Сидоренко А. П. , Нестеренка М. В. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт-Капітал» 
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 березня 2025 року у складі судді Котенко О.А., ухваленого в м. Суми,  
в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором у розмірі 17586 грн.90 коп., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 3028 грн.
Свої вимоги мотивувало тим, що 15 травня 2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено угоду №С-503-007152-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідно до умов кредитного договору №С-503-007152-18-980 від 15 травня 2018 року банк відриває клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках угоди та договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу та випускає клієнту міжнародну платіжну картку MasterCard. На виконання умов договору банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 7000 грн, строком до 15 травня 2024 року, а позичальник зобов`язався повернути його разом з іншими платежами (відповідно до тарифів банку, які розміщена на сайті банку). 
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою зобов`язань за договором, станом на 19 лютого 2023 року заборгованість за договором складає 17586 грн 90 коп., з яких: заборгованість за основним боргом – 6686 грн 05 коп., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками – 10900 грн 85 коп. 
АТ «Ідея Банк» на підставі договору факторингу №19/12-2023 від 19 грудня 2023 року уступило право вимоги до відповідача за вказаним договором ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а те у свою чергу, на підставі договору факторингу №22/12-2023 від 22 грудня 2023 року, позивачу. Отже, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22 грудня 2023 року перейшло право вимоги за угодою №С-503-007152-18-980 від 15 травня 2018 року, що укладено між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 . 
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 березня 2025 року позов ТОВ «ФК «Профіт Капітал» задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» заборгованість за кредитним договором №С-503-007152-18-980 від 15 травня 2018 року в розмірі 4805 грн 34 коп.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» витрати за надання правничої допомоги у сумі 2000 грн та судовий збір у сумі 827 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині відмови у стягненні відсотків, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь 10900 грн 85 коп. відсотків за користування кредитними коштами та витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн 00 коп.
Доводи апеляційної скарги мотивувало тим, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами, не дослідив та не надав належної оцінки довідці-рахунку і виписці по рахунку, які були прийняті як належні та допустимі докази. Вказує на не врахування судом першої інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 23 січня 2018 року у справі №755/7704/15-ц, від 07 червня 2023 року у справі №234/3840/15-ц, від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 від 02 жовтня 2020 року у справі №911/19/19 від 18 березня 2020 року у справі 129/1033/13. 
Звертає увагу на те, що суд у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком. 
Просить врахувати, що в матеріалах справи містяться всі необхідні докази, які дають можливість встановити факт заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Профіт Капітал» за кредитним договором від 15 травня 2018 року.
Відповідачем, в установлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу подано не було. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 15 травня 2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено угоду №С-503-007152-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, за умовами якого банк відкрив відповідачу поточний рахунок у валюті гривня, із встановленням максимального ліміту кредитної лінії у розмірі 200000 грн, ліміт кредитної лінії доступний відповідачу на момент укладення угоди становить 7000 грн, зі сплатою процентів у розмірі 48 % річних (а.с.5-6,7-8, 9).
В угоді про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки строк, на який надається кредит, не встановлений. Згідно з паспортом споживчого кредиту строк кредитування становить 12 місяців.
19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу №19/12-2023, згідно п. 2.1 договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених договором факторингу (а.с.34-43).
22 грудня 2023 року між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу №22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв права вимоги за кредитним договором №С-503-007152-18-980 від 15 травня 2018 року, згідно п.2.1 за цим договором ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» за плату та на умовах, визначених цим договором (а.с.46-53).
Згідно з п.2.2 договору факторингу №22/12-2023 від 22 грудня 2023 року права вимоги відступається в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та визначені у друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді та надсилається разом з актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді.
Згідно довідки-рахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 15 травня 2018 року, за підписом заступника директора операційного департаменту АТ «Ідея Банк», станом на 19 грудня 2023 року у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість у розмірі 17586 грн 90 коп., з яких: 6686 грн 05 коп. – заборгованість за основним боргом; 10900 грн 85 коп. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками (а.с. 29).
Ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині суд першої інстанції виходив з того, що за відсутності детального розрахунку з зазначенням сум щомісячних нарахувань та сплати відсотків відповідачкою щодо сум заборгованості за відсотками відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості відповідачки за відсотками, зазначений в позові, є правильним. Отже, в стягненні заборгованості за відсотками суд вважає необхідним відмовити.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи. 
У відповідності до положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). 
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Згідно п. 1) ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Частиною 1 ст. 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. 
Згідно з положеннями ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (ст. 1078 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначна грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 вказано, що: «суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем)».
Встановлений судом першої інстанції факт укладення між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачкою угоди, отримання останньою кредитних коштів та набуття позивачем права вимоги сторонами не спростовується.
Усупереч доводів апеляційної скарги, суд першої інстанції надав належну оцінку наданим позивачем довідці-розрахунку та виписці по рахунку та дійшов до обґрунтованого висновку про недоведеність існування у відповідача боргу за відсотками у заявленому до стягнення розмірі. 
Так, довідка-розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором С-503-007152-18-980 від 15.05.2018 не містить детального щомісячного розрахунку боргу за відсотками, з нього взагалі не можна зрозуміти за який період виникла заборгованість за цим платежем. 
У виписці по рахунку ОСОБА_1 вказані суми використаних та повернутих нею коштів в період з 22 травня 2018 року до 31 серпня 2020 року, але відсутня інформація щодо нарахованих в цьому періоду відсотків за користування кредитними коштами. 
Суд першої інстанції вживав заходів для з`ясування обставин у справі, витребував у позивача розрахунок заборгованості за відсотками за користування кредитом та роз`яснив наслідки невиконання ухвали суду. 
Проте, ухвала суду виконана позивачем не була, у поданій заяві товариство повідомило, що виписка по рахунку, сформована та підписана належним чином, як первинний бухгалтерський документ посвідчує наявну заборгованість. 
За відсутності повного та детального розрахунку заборгованості, суд першої інстанції був позбавлений можливості з`ясувати порядок нарахування відсотків та період нарахування цих платежів, у зв`язку з чим обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за відсотками. 
Щодо інших доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції з прав людини зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його неможна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок з обґрунтування рішення, є різною, залежно від характеру рішення.
ЄСПЛ неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (Ruiz Torija v. Spain, 21.01.1999).
У зв`язку з тим, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і зміст спірних правовідносин, а висновки суду є законним та обгрунтованими, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і передбачених статтею 376 ЦПК України підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт-Капітал» залишити без задоволення.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 березня 2025 року в оскаржуваній частині залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді: А. П. Сидоренко 

М. В. Нестеренко