Справа 688/1056/26 
№ 2/688/1129/26 

Рішення 
Іменем України

15 червня 2026 року         м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі: 
головуючого – судді Березюк Н.П., 
за участі секретаря судових засідань Кулеші Л.М.,
позивачки ОСОБА_1 та її представника – адвоката Гриба Ю.П.,
відповідача ОСОБА_2 ,
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівці цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_3 та Міністерство оборони України, про визнання відсутнім у батька військовослужбовця права на одноразову грошову допомогуу зв`язку з загибеллю сина,
встановив:
Стислий виклад та обґрунтування позовних вимог.
10.03.2026 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати відсутнім у нього права на одноразову грошову допомогуу зв`язку з загибеллю сина військовослужбовця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачену ч.2 ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». В обґрунтування позову вказала, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 29.08.1995, який розірваний 24.12.2002. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з тим, що після народження дітей відповідач ухилявся від надання допомоги на їх утримання, 21.12.2001 вона звернулась до суду з заявою про стягнення з нього аліментів. Постановою Шепетівського міського суду Хмельницької області від 28.12.2001 вирішено стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно з 21.12.2001 до їх повноліття. Однак, рішення суду відповідач не виконував, хоча був працездатним і здоровим, підробляв ремонтом взуття і мав певний дохід. В подальшому поїхав на заробітки в м. Київ, не повідомивши свого місця перебування. Після встановлення місця проживання відповідача у м. Києві, за її заявою державний виконавець направила виконавчий лист про стягнення аліментів до відділу ДВС Святошинського району м. Києва. Відповідач злісно та умисно ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо матеріального утримання дітей та станом на 27.10.2015 заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів склала 146410,35 грн. Вказує, що вона проживала разом з дітьми, утримувала їх, виховувала та піклувалась, оскільки відповідач ухилявся від виконання цього, після розірвання шлюбу проживав окремо. Їхній син ОСОБА_4 05.09.2024 призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу по мобілізації у військову частину НОМЕР_1 . 02.02.2026 вона як мати отримала сповіщення №24 про загибель сина ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Залізничне Пологівського району Запорізької області. 
У зв`язку з тим, що вона разом з дітьми постійно проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, в подальшому після одруження сина з ОСОБА_3 остання також проживає з ними і зареєстрована за її адресою, вони мають право на отримання одноразової грошової допомоги після загибелі ОСОБА_4 як близькі родичі та члени сім`ї. Вказане право має також відповідач ОСОБА_2 як його батько. За життя під час розмови з сином, він їй в телефонному режимі повідомив, що склав письмове розпорядження на отримання одноразової грошової допомоги, де визначив коло осіб, яким її слід виплатити, зазначивши лише її та сестру. При цьому вказав, що батька ОСОБА_2 до вказаного списку не включив, оскільки він не дбав про нього, не підтримував стосунків з ним, матеріально не допомагав, а тому не має права на виплату вищевказаної грошової компенсації.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених в ньому, просили позов задовольнити. 
Позивачка суду пояснила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей. Перебуваючи у відпустці по догляду за дітьми звернулась до суду з заявою про стягнення аліментів на утримання дітей, оскільки відповідач не надавав їй будь-якої допомоги на їх утримання. Однак свій батьківський обов`язок відповідач не виконував. Син був у трирічному віці, коли потрапив в лікарню -у реанімацію, вона звернулась до відповідача по допомогу, однак отримала відмову. Після розірвання шлюбу з відповідачем, тривалий час намагалася вивести сина з депресивного стану, оскільки відповідач, як батько, пообіцяв сину подарувати велосипед, однак не дотримався свого слова. Також були й інші обіцянки дітям, які ним не виконувалися. Відповідач з 2008 року ухилявся від сплати аліментів, поїхав з міста, не повідомивши своє місце перебування, перебував у розшуку. Випадково дізналася, що він проживає у м. Києві, за її зверненням виконавчий лист про стягнення аліментів, був спрямований за місцем проживання відповідача. Однак це не дало результатів, і станом на дату досягнення дітьми повноліття, заборгованість по аліментах склала понад 140000 грн. Відповідач не приймав участі у вихованні дітей, не цікавився їх розвитком, до чотирирічного віку сина називав його зневажливо «байстрюком». У дорослому віці дітей відповідач також з ними не спілкувався, навіть не знав, що син одружився. І лише після загибелі сина прийшов на його поховання. Відповідач мав можливість дбати про дітей, був фізично здоровий, мав професію будівельника, неофіційно працював, однак не приймав участі в утриманні дітей. Просила позов задовольнити.
Позиція сторони відповідача та третіх осіб.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав. Суду показав, що не мав можливості сплачувати аліменти, бо не мав офіційної роботи. Його підробітків у м. Києві вистачало лише на те, щоб забезпечити себе. Зазначив, що приймав участь у вихованні дітей, водив їх в парк. Визнає, що має заборгованість по сплаті аліментів, яка виникла через те, що він не мав роботи. Вважає, що має право на отримання допомоги у зв`язку з загибеллю сина. Інвалідність йому встановлена у 2025 році.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, підтверджує, що батько її загиблого чоловіка ОСОБА_4 – ОСОБА_2 злісно ухилявся від надання матеріальної допомоги, піклування про здоров`я та навчання свого сина до досягнення останнім повноліття, про що їй відомо з розповідей чоловіка за життя. Також він їй розповідав, що не вважає відповідача своїм батьком за негідну поведінку. 
Представник третьої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
10.03.2026 позивачка звернулась до суду з цим позовом.
11.03.2026 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача,12.03.2026 відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 28.04.2026. Залучив до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_3 та Міністерство оборони України. Задовольнив клопотання позивачки ОСОБА_1 та витребував у ІНФОРМАЦІЯ_5 письмове розпорядження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання бойового завдання.
25.03.2026 до суду надійшла відповідь з ІНФОРМАЦІЯ_6 .
28.04.2026 підготовче засідання відкладене на 14.05.2026 у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю відомостей про отримання ним судової повістки, позивачці запропоновано доплатити судовий збір в сумі 120 грн, у зв`язку з невірною сплатою суми судового збору. 28.04.2026 позивач подала суду відповідну квитанцію.
14.05.2026 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду на 20.05.2026.
20.05.2026 в судовому засіданні оголошено перерву до 03.06.2026, сторонам надана можливість надати суду додаткові докази.
03.06.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 16 год 15.06.2026.
Встановлені судом фактичні обставини, з посиланням на докази.
Суд встановив, що з 29.08.1995 сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_8 перебували у шлюбі, зареєстрованому у відділі РАЦС Шепетівського МРУЮ Хмельницької області, актовий запис №305. 24.12.2002 у вказаному відділі зареєстровано розірвання шлюбу, актовий запис №231, що підтверджується довідкою №45, виданою 30.01.2008 та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 24.12.2002.
Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого в свідоцтві про народження дитини серії НОМЕР_3 від 05.11.1997 вказаний ОСОБА_2 . 
Постановою Шепетівського міського суду Хмельницької області від 28.12.2001, суд вирішив стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину, починаючи з 21.12.2001 до їх повноліття. 
На виконання постанови суду, 28.01.2002 суд видав виконавчий лист у справі №2-1473/2001, який перебував на виконанні у відділі ДВС Святошинського районного управління юстиції міста Києва з вересня 2008 року і станом на 27.10.2015 заборгованість по сплаті аліментів становила 146410,35 грн, що підтверджується довідкою – розрахунком заборгованості по аліментах ОСОБА_2 від 11.03.2016.
14.03.2016 головним державним виконавцем Скуржинською Н.М. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №10338468 з примусового виконання виконавчого листа №2-1473, виданого 28.01.2002 Шепетівським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей у зв`язку з закінченням строку, передбаченого законом для стягнення аліментів.
05.04.2025 ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_9 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_10 . 
05.09.2024 ОСОБА_4 призваний на військову службу по мобілізації у військову частину НОМЕР_1 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Залізничне Пологівського району Запорізької області, в результаті множинних відкритих ран шиї та осколкових поранень шиї, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 11.02.2026, сповіщення сім`ї №24, виданого 02.02.2026 ІНФОРМАЦІЯ_3 та довідкою про причину смерті №148, виданої 04.02.2026 Синельниківським районним відділенням Державної спеціалізованої установи «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи».
Згідно довідки №24, виданої 14.02.2026 головою квартального комітету №7 виконавчого комітету Шепетівської міської ради, відповідач ОСОБА_2 не приймав ніякого виховання, в допомозі, не утримував та не проживав з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , що засвідчують сусіди.
Відповідно до відповіді ІНФОРМАЦІЯ_6 за вих. №5/4375 від 25.03.2026, особисте розпорядження ОСОБА_4 на зберігання до центру не надходило. 
Позивачка, як матір загиблого ІНФОРМАЦІЯ_4 у період дії воєнного стану молодшого сержанта ОСОБА_4 звернулась за призначенням одноразової грошової допомоги, однак рішення про призначення допомоги не прийняте, у зв`язку з наявністю спору із відповідачем.
Згідно військово-облікових документів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є військовозобов`язаним, придатний до служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку та охорони. З 26.11.2025 йому встановлена інвалідність Ш групи.
Свідок ОСОБА_11 суду показала, що є донькою сторін. З раннього дитинства батько з ними не проживав, грошей на їх утримання матері не надавав, участі у їх вихованні не приймав. Їх з братом виховувала мати та її батьки. У них не було достатку, мати не мала матеріальної можливості забезпечити їм з братом повну загальну середню освіту, тому, отримавши базову загальну середню освіту, вони вступили в професійно-технічні училища, щоб здобути професію та отримувати стипендію. З дитинства пам`ятає, як просили у батька придбати смаколики, однак він їм у цьому відмовляв. 
Застосовані норми права. Мотиви та висновки суду
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
В силу вимог статей 12. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (статті 76 ЦПК України).
За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі за текстом - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується серед іншого у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби.
Згідно зі статтею 16-1 цього Закону у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги серед інших мають вдова (вдівець) та батьки загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті).
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сімям під час воєнного стану» від 28.02.2022 №168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» , крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» від 09.12.2023 №3515-ІХ внесено зміни до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме статтю 16-4доповнено пунктом 2 наступного змісту:
«2. Одноразова грошова допомога не призначається особі, яка умисно позбавила життя чи вчинила замах на особу (осіб), яка (які) має (мають) відповідно до цього Закону право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або притягалася до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення щодо загиблої (померлої) особи, за рішенням суду, яке набрало законної сили.
У призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги може бути відмовлено або її виплата припинена чи призупинена особі, щодо якої рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт ухиляння від виконання обов`язку щодо утримання загиблої (померлої) особи за її життя».
Заслухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Суд встановив, що відповідач ОСОБА_2 , будучи батьком ОСОБА_4 , зобов`язаний був виконувати батьківські обов`язки, зокрема щодо утримання неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття. 
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Частиною другою статті 141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.
Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України.
У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.
Проте відповідач не виконував постанову Шепетівського міського суду Хмельницької області від 28.12.2001 та до досягнення повноліття сина ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) не сплачував аліменти, в результаті чого станом на 27.10.2015 утворилась заборгованість в сумі 146 410,35 грн. Заборгованість по сплаті аліментів в подальшому відповідачем також не погашена, що визнане сторонами у судовому засіданні.
Згідно з приписами СК України правовий статус батьків включає сукупність прав і обов`язків, заснованих на факті споріднення з дитиною. Належне здійснення особою батьківських обов`язків, як передумова наявності батьківських прав презюмується, доки протилежне не буде встановлено у визначеному законом порядку. Такий підхід є однією з необхідних у демократичному суспільстві юридичних гарантій захисту особистих немайнових прав людини як від свавільного втручання держави, так і від зловживань з боку третіх осіб.
Неналежне виконання одним з батьків своїх батьківських прав, як наслідок, має звільнення дочки чи сина від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.
На переконання суду матеріалами справи установлено, що відповідач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно загиблого сина, хоча був фізично здоровим, мав можливість працювати, сплачувати аліменти на його утримання та приймати участь у його вихованні.
Проте відповідач ухилявся від виконання батьківських обов`язків щодо сина за його життя. Таке ухилення полягало у його бездіяльності, спрямованій на ухилення від обов`язку забезпечити матеріальне утримання сина та на ухилення від участі у його вихованні, тобто таке ухилення, пов`язане з винною поведінкою відповідача, який усвідомлював свій обов`язок, мав можливість його виконувати, але не вчиняв необхідних дій.
Тому, як наслідок, відповідач має бути усунутий від права на отримання і виплату одноразової грошової допомоги родинам загиблих при виконанні обов`язків під час проходження військової служби.
Крім того відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що він спілкувався з сином, цікавився його життям, приймав участь у його вихованні та піклувався ним.
На підставі наведеного вище суд дійшов висновку про те, що відповідач ОСОБА_2 , починаючи з вересня 2008 року свої батьківські обов`язки відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виконував, хоча, відповідно до ст. 180 СК України, зобов`язаний був утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто спільно з сином не проживав, не був пов`язаний з ним спільним побутом, фактично самоусунувся від його виховання, матеріальної допомоги не надавав, а тому існують всі підстави для усунення відповідача від права на отримання державної грошової допомоги, пов`язаної із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд зауважує, що у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги може бути відмовлено або її виплата припинена чи призупинена особі, щодо якої рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт ухиляння від виконання обов`язку щодо утримання загиблої (померлої) особи за її життя.
На переконання суду в даному випадку, у зв`язку із встановленням судом факту ухиляння відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , права позивачки ОСОБА_1 , яка самостійно займалась вихованням та утриманням сина, мають бути захищенні шляхом задоволення її позовної вимоги про визнання відсутнім у відповідача права на одноразову грошову допомогу.
Розподіл судових витрат
Позивач при поданні до суду позовної заяви сплатила судовий збір в розмірі 1073,60 грн. 
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов ОСОБА_1 задоволено, тому на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на її користь слід стягнути 1331,20 грн. понесених нею судових витрат по сплаті судового збору.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265, 280, 284-289 ЦПК України, суд,
вирішив:
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_3 та Міністерство оборони України, про визнання відсутнім у батька військовослужбовця права на одноразову грошову допомогуу зв`язку з загибеллю сина задовольнити.
Визнати відсутнім у  ОСОБА_2 права на одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю сина військовослужбовця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 у період дії воєнного стану в селищі Залізничне Пологівського району Запорізької області.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1331,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи: 
позивач –  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , проживає та зареєстрована в АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 18.09.2019 року Шепетівським РВ УМВС України в Хмельницькій області, РНОКПП – НОМЕР_6 ; 
відповідач –  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ;
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , проживає та зареєстрована в АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_8 , виданий 23.04.2025, орган видачі 6831, РНОКПП – НОМЕР_9 ; 
Міністерство оборони України, місцезнаходження, пр. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, код ЄДРПОУ 00034022.
Повний текст рішення складений 15.06.2026. 

Суддя        Неоніла БЕРЕЗЮК