П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 676/8376/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Бондар О.О. 
Суддя-доповідач - Канигіна Т.С. 
01 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Канигіної Т.С. 
суддів: Кузьмишина В.М.  Слободонюка М.В. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Нечко Я.O.,
представник відповідача: Гроссу Д.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови та закриття провадження, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови та закриття провадження, а саме просив:
- скасувати постанову серії ЕНА № 3249163 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 12.10.2024, винесену інспектором Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області капітаном поліції Нараєвським Сергієм Олексійовичем по частині першій статті 127 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн за перехід проїжджої частини дороги поза межами пішохідного переходу на Лученка Максима Олександровича, ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- провадження в даній справі закрити.
В обґрунтування поданого позову зазначено, що вказана постанова є незаконною, не відповідає фактичним обставинам справи, ухвалена за відсутності належних, достовірних та достатніх доказів, а тому її слід скасувати, а провадження у справі закрити.
ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30.03.2026 позов задоволено.
Скасовано постанову серії ЕНА №3249163 від 12.10.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності до адміністративної відповідальності за частини першої статті 127 КУпАП у виді штрафу в сумі 255,00 грн, провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 127 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 601 гривень 10 коп.
ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 12.10.2024 інспектором Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області капітаном поліції Нараєвським С.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3249163 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 127 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.
В оскаржувані постанові вказано, що 12.10.2024 о 13 год. 21 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: вул. Прибережна, 35, с. Вороновиця, Дністровського району, Чернівецької області, перейшов проїжджу частину у не встановленому місці, а саме поза межами пішохідного переходу, чим порушив пункт 4.7 ПДР.
Не погоджуючись з постановою про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3249163 від 12.10.2024, позивач звернувся до суду з даним позовом.
ІV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем не надано доказів, які б підтверджували наявність пішохідного переходу, а також не спростовано доказів позивача стосовно цього, суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 127 КУпАП, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.
V. ПРОВАДЖЕННЯ В СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Особа, яка подала апеляційну скаргу, – Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
Скаржник стверджує, зокрема, що в оскаржуваному судовому рішенні взагалі не зазначено та не вирішено клопотання, які подавалися ГУНП, результати їхнього розгляду та/або мотиви їх відхилення судом. Зокрема, не було згадано щодо призначення судової почеркознавчої експертизи, а також те, що остання не відбулася у зв`язку з ухиленням сторони позивача від надання необхідних матеріалів (документів), необхідних для її проведення.
За відсутності будь-яких належних та допустимих доказів, твердження позивача та/або його представника щодо того, що підпис в оскаржуваній постанові не належить позивачу є лише припущенням та не може вважатися достатнім для підтвердження такого роду обставин.
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог частини четвертої статті 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги повністю підтримав та просив її задовольнити повністю, рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
VI. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 31 зазначеного Закону поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Згідно зі статтею 40 цього ж Закону поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.
Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху.
Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України "Про дорожній рух" регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.
Пунктом 1.3 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Також, згідно із пунктом 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до пункту 4.7 ПДР пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша статті 9 КУпАП).
За загальними правилами статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).
Згідно з приписами частини першої статті 127 КУпАП непокора пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП: доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Частиною першою статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а частини перша - друга статті 76 КАС України передбачають, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
VIІ. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Колегія суддів погоджується з указаним вище висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Так, згідно з матеріалами справи відповідачем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 12.10.2024 серії ЕНА №3249163 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 127 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.
Зокрема, в оскаржувані постанові вказано, що 12.10.2024 о 13 год. 21 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: вул. Прибережна, 35, с. Вороновиця, Дністровського району, Чернівецької області, перейшов проїжджу частину у не встановленому місці, а саме: поза межами пішохідного переходу, чим порушив пункт 4.7 ПДР.
Водночас, у листі №02-10/2188 від 12.12.2024 селищний голова Кельменецької селищної ради повідомив, що рішення виконавчого комітету Кельменецької селищної ради про облаштування пішохідного переходу навпроти домоволодіння, яке розташоване за адресою: вул. Прибережна, 35, с. Вороновиця, Дністровський район, Чернівецька область, не приймалось.
Крім того, зазначені обставини підтверджуються фотознімками, доданими до адміністративного позову, на яких зафіксовано ділянку вулиці, де було виявлено оскаржуване адміністративне правопорушення. Із цих фотознімків убачається, що на відповідній ділянці дороги відсутнє асфальтне покриття, не облаштовано пішохідних доріжок, а також відсутній пішохідний перехід, позначений відповідними дорожніми знаками та розміткою.
Враховуючи, що відповідачем не надано належних, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували наявність у місці вчинення оскаржуваного правопорушення пішохідного переходу, а також не спростовано наданих позивачем доказів щодо відсутності такого переходу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції висновку про недоведеність наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 127 КУпАП, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі – закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
При цьому апеляційний суд враховує висновки Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а, де ВС зазначив наступне: "...У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи".
Отже, згідно із принципом презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Щодо доводів відповідача, наведених в апеляційній скарзі, про те, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не зазначив та не вирішив клопотання, подані ГУНП, не навів результатів їх розгляду та мотивів їх відхилення, колегія суддів зазначає таке.
Так, відповідач, зокрема, посилається на те, що судом першої інстанції не було надано оцінки обставинам призначення судової почеркознавчої експертизи, а також не зазначено, що її проведення не відбулося у зв`язку з ненаданням стороною позивача документів, необхідних для проведення такої експертизи.
Приписи статті 90 КАС України передбачають, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
При цьому справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.
Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції розглянув подані відповідачем клопотання в порядку, передбаченому процесуальним законом, зокрема це питання вирішувалось судом першої інстанції у судовому засіданні, що підтверджується протоколом судового засідання від 09.04.2025 № 4347113, ухвалою суду від 20.06.2025 та подальшими процесуальними діями суду першої інстанції.
При цьому саме по собі незазначення в мотивувальній частині рішення відомостей про кожне заявлене клопотання, а також про причини непроведення судової почеркознавчої експертизи, не свідчить про неповноту судового розгляду або істотне порушення норм процесуального права, оскільки зазначені обставини не покладені судом першої інстанції в основу висновків щодо вирішення спору по суті.
Крім того, твердження відповідача про те, що проведення судової почеркознавчої експертизи не відбулося у зв`язку з ухиленням позивача від надання необхідних документів, не підтверджується матеріалами справи. Сам факт непроведення експертизи не може бути безумовною підставою для висновку про ухилення позивача від виконання процесуальних обов`язків, а відповідачем не наведено належних та допустимих доказів, які б свідчили про встановлення судом таких обставин або про застосування до позивача процесуальних наслідків, пов`язаних з ухиленням від участі у проведенні експертизи.
Отже, наведені доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Інші доводи відповідача є безпідставними та спростовуються вищенаведеним.
VIІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відсутні підстави для його скасування, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 березня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її проголошення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Канигіна Т.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Кузьмишин В.М.    Слободонюк М.В.