ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/24481/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2026 року
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОР ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -
в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/700149/2 від 01.12.2025 року.
Посилається на те, що при митному оформленні товару, який ввозився на територію України, позивач визначив його митну вартість за основним методом – ціною договору (контракту), вказавши її у декларації митної вартості, до якої підприємством було також додано документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару згідно з переліком, визначеним Митним кодексом України (далі – МК України). На думку позивача, митний орган безпідставно не визнав заявлену митну вартість та незаконно прийняв рішення про відмову у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товару та коригування його митної вартості, застосувавши резервний метод 2ґ (ст.64 МК України). Позивач не погоджується із зазначеними в рішенні про коригування митної вартості доводами митного органу та стверджує, що подані підприємством до митного оформлення документи містять достатньо відомостей, що визначають та підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Звертає увагу на тривалу господарську співпрацю з продавцем за тим самим контрактом, на підставі якого здійснено понад 50 поставок, та на ту обставину, що Львівською митницею раніше неодноразово оформлялись повністю ідентичні автомобілі на тих самих умовах поставки за заявленою декларантом митною вартістю. На підставі наведеного вважає, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/700149/2 від 01.12.2025 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Просить позов задовольнити повністю.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що обов`язок доведення ціни товару лежить на декларанті, і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, в т.ч. обрано метод визначення митної вартості товару. При цьому митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Вказав, що до митного оформлення подано Специфікацію №EST10986 від 31.07.2025, яка містить відомості про інший транспортний засіб, ніж той, що заявлений у графі 31 митної декларації; у платіжному документі від 06.11.2025 у графі 70 «Призначення платежу» вказано Специфікацію №EST11554 від 05.11.2025, яка до митного оформлення не подавалась; на підтвердження транспортних витрат надано лише калькуляцію №26/11-04 від 26.11.2025, яка не містить розміру тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту та не підписана головним бухгалтером. Зважаючи на викладене, вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/700149/2 від 01.12.2025 року є правомірним і підстав для його скасування немає. Просить відмовити в задоволенні позову повністю.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій викладено пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення.
Ухвалою судді від 22.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою суду від 11.06.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
11.04.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МОТОР ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП» (Покупець) та компанією CAS AUTO LLC (Продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт (договір купівлі-продажу) №11/04-23-1, за умовами п.1.1 якого товаром (продукцією) є транспортні засоби, що були у використанні та нові, та приладдя до них, зазначені у додатках до цього контракту.
Згідно з п.2.1 контракту, Покупець купує товар у кількості, зазначеній у Специфікаціях, що оформлюються за формою, передбаченою у Додатку №1 до цього контракту, згідно з яким Продавець зобов`язується продати товар за цінами, зазначеними у Специфікаціях, що оформлюються за формою, передбаченою у Додатку №1 до цього контракту.
Відповідно до п.2.2 контракту, Продавець зобов`язується поставити і передати у власність покупця товар, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах та у строки, передбачені цим контрактом та будь-якими його додатками.
Пунктом 2.3 контракту встановлено, що постачання товару здійснюється на умовах «ІНКОТЕРМС-2020», що передбачені у Специфікації з урахуванням положень цього контракту.
29.11.2023 року сторони уклали Додаткову угоду №1 до контракту №11/04-23-1 від 11.04.2023 року, якою викладено в новій редакції банківські реквізити Покупця.
На виконання умов зовнішньоекономічного контракту №11/04-23-1 від 11.04.2023 року продавець CAS AUTO LLC виставив позивачу рахунок-фактуру (інвойс) №INV50905 від 07.11.2025 року на загальну суму 16085,00 євро, в якому зазначено товар: 2024 Peugeot E-Expert Plus L3H1 75kw/h AT 136bhp, VIN: НОМЕР_1 , кількість – 1, вартість – 15900,00 євро; Handling fee CAS Auto – 185,00 євро. Умови поставки – EXW Antwerp, Belgium.
Згідно зі SWIFT-повідомленням АТ «ВСТ БАНК» від 06.11.2025 року, позивач сплатив на користь продавця CAS AUTO LLC грошові кошти у сумі 16085,00 євро, що відповідає вартості товару за інвойсом №INV50905 від 07.11.2025 року. У графі 70 «Призначення платежу» вказано: «PREPAYMENT FOR VEHICLES ACCORDING TO SPECIFICATION EST11554 DD.05.11.25 TO SALE AND PURCHASE AGREEMENT 11/04-23-1 DD.11.04.23».
CAS AUTO LLC видано сертифікат про походження товару №RZ001776 від 27.11.2024 року, в якому зазначено: VIN – НОМЕР_1 ; рік випуску – 2024; країна походження – Франція; марка – Peugeot; модель – e-Expert; тип кузова – Van.
Позивачем складено калькуляцію вих.№26/11-04 від 26.11.2025 року, згідно з якою вартість перевезення автомобіля марки PEUGEOT, модель E-EXPERT, VIN: НОМЕР_1 за маршрутом Antwerp (BE) – м.Шегині (UA), у тому числі навантаження, складає 400 євро; страхування вантажу не проводилось.
Декларант позивача, з метою митного оформлення вказаного товару, 01.12.2025 року подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №25UA209180099790U4, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації: « 1.Вантажний автомобіль, новий, призначений для використання на дорогах загального користування, марка: PEUGEOT, модель: E-EXPERT, рік випуску-2023, модельний рік-2024, №кузова: НОМЕР_1 , двигун-електричний, ємність батареї-50kwH, повна маса-2858кг, в/п-1008кг, категорія N1, колісна формула-4х2, місць включаючи водія-3. Виготовлений не на базі легкового автомобіля. Країна походження: Франція (FR)».
Умови поставки – EXW BE Antwerp (графа 20 декларації).
Митна вартість товару визначена за ціною контракту (основним методом) у розмірі 16085,00 євро (графа 22 декларації), що включає фактурну вартість товару – 15900,00 євро та додаткові витрати (Handling fee) – 185,00 євро, з урахуванням транспортних витрат – 400,00 євро, та становить за курсом валют 787330,1885 грн.
Одночасно декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №25UA209180099790U4, в якості підстави для застосування основного методу було надано документи, зазначені у графі 44 митної декларації, а саме: рахунок-фактуру (інвойс) №INV50905 від 07.11.2025 року; сертифікат про походження товару №RZ001776 від 27.11.2024 року; платіжний документ б/н від 06.11.2025 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару, №26/11-04 від 26.11.2025 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №11/04-23-1 від 11.04.2023 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 11.04.2023 року; Специфікацію №EST10986 від 31.07.2025 року; договір про надання послуг митного брокера б/н від 07.05.2025 року; фотографії; копію митної декларації країни відправлення №25BE000001263414J7 від 11.11.2025 року; сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу №UA.020.016676-25 від 28.11.2025 року.
01.12.2025 року декларантом отримано електронне повідомлення Львівської митниці такого змісту: «Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України від 13.03.2012р №4495-VI необхідне подання документів, для підтвердження заявленої митної вартості товар, а саме: - рахунок-фактура (інвойс) або рахунок проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі продажу); - якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення товару; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; - копію митної декларації країни відправлення. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.»
У відповідь на електронне повідомлення митного органу декларант подав заяву про те, що додаткових документів додати не може та просив визначити митну вартість за поданими документами.
01.12.2025 року Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/700149/2, у графі 33 якого зазначено такі обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості:
«Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих декларантом документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари. За результатами опрацювання встановлено наступне:
- Поставка оцінюваного товару здійснюється на підставі Договору купівлі-продажу №11/04-23-1 від 11.04.2023, укладеного між ТОВ «Мотор Девелопмент Груп» та Компанією «CAS Auto, LLC». Пунктом 2.1. передбачено, що Покупець купує Товар у кількості, зазначеній у Специфікаціях, що оформлюються за формою, передбаченою у Додатку №1 до цього Контракту, згідно з яким Продавець зобов`язується продати товар за цінами, зазначеними у Специфікаціях, що оформлюються за формою, передбаченою у Додатку №1 до цього Контракту. До митного оформлення надано Специфікацію №EST10986 від 31.07.2025, яка не стосується даної поставки, оскільки містить відомості про інший транспортний засіб, ніж той, що заявлений у графі 31 МД. Таким чином, відсутній первинний документ, який підтверджує заявлений рівень митної вартості оцінюваного товару.
- До митного оформлення надано платіжний документ №б/н від 06.11.2025, в якому у графі 70 «Призначення платежу» вказано Специфікацію №EST11554 від 05.11.2025, яка до митного оформлення не була подана, а відтак у митного органу нема можливості перевірити заявлений рівень митної вартості оцінюваного товару.
- Відповідно до заявлених декларантом умов поставки EXW BE Antwerp, покупець несе всі витрати та ризики у зв`язку з перевезенням товару від підприємства продавця до місця призначення. На підтвердження транспортних витрат декларантом надано калькуляцію транспортних витрат №26/11-04 від 26.11.2025. Однак, не надано жодних інших транспортних документів, які б підтверджували вартість перевезення товару. Так, відповідно до розділу ІІІ «Правил заповнення декларації митної вартості», затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом, відповідно до ч.2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу). Калькуляція повинна містити відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. В даному випадку з наданих документів доставка товару здійснювалася власним транспортним засобом, калькуляція транспортних витрат, видана самим же покупцем товару, але за їх змістом не містить усіх відомостей, передбачених Правилами заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, зокрема, розміру тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту та не може підтверджувати вартість перевезення оцінюваного товару до місця ввезення на митну територію України та, відповідно, митну вартість товару. Слід зазначити, що дана калькуляція не містить підпису головного бухгалтера, тобто не є бухгалтерським документом в порушенні загальної примітки (використання загальновизнаних принципів бухгалтерського обліку) тлумачних приміток до Угоди про застосування статті VII ГАТТ. Таким чином, митницею виявлено розбіжності та відсутність належних відомостей в документах, що підтверджують всі складові митної вартості.
Тому, враховуючи зазначені невідповідності, відповідно до ч.2 ст. 53 МК України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана, а саме: - рахунок-фактура (інвойс) або рахунок проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі продажу); - якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення товару; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; - копію митної декларації країни відправлення. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. На вимогу декларантом не надано жодних документів, які б усували вищезазначені невідповідності.
Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст.64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД №25UA209180080516U3 від 09.10.2025, де митна вартість визнана митним органом на рівні 21000,00 ЄВРО. У зв`язку із однотипними умовами поставки та специфічним товаром коригування по таких критеріях не здійснювалося.».
Цього ж дня Львівською митницею винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209180/2025/001758.
З метою випуску товару у вільний обіг 02.12.2025 року позивач подав митну декларацію №25UA209180100129U2, в якій вартість товарів зазначена відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, та отримав дозвіл на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються, за умови надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України в розмірі, визначеному митним органом відповідно до ч.7 ст.55 Митного кодексу України. У зв`язку з цим позивачем додатково сплачено грошові кошти як гарантія забезпечення митних платежів у сумі 22265,68 грн.
Вважаючи протиправним рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/700149/2 від 01.12.2025 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.
Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відносини, з приводу яких виник даний спір, регулюються Митним кодексом України від 13.03.2012 року №4495-VI (далі – МК України).
Відповідно до положень п.п.23, 24 ч.1 ст.4 МК України, митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Згідно ст.ст.49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Відповідно до ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МК України).
З аналізу наведених норм вбачається, що положення ст.53 МК України містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з положеннями ст.318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно до ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно зі ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 5 ст.54 МК України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з ч.1 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (ч.2 ст.55 МК України).
Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі (ч.5 ст.55 МК України).
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч.2 та 3 ст.58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Згідно з ч.ч.4, 5 ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним ч.2 ст.53 МК України. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Необхідність витребовування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.
Водночас повноваження контролюючого органу витребовувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання декларантом витребовуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.
Неподання декларантом документів, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 МК України, не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
При перевірці судом у разі оскарження декларантом рішення про коригування митної вартості підлягають встановленню обставини та відомості, щодо яких у митного органу виникли сумніви, обґрунтованість причин та підстав витребовування додаткових документів, неможливості визначення митної вартості за обраним декларантом методом та поданими й додатково витребовуваними документами.
У цій справі суд встановив, що позивач визначив митну вартість товару за ціною договору, яка зазначена у комерційному інвойсі №INV50905 від 07.11.2025 року на суму 16085,00 євро. Сплата цих коштів підтверджується SWIFT-повідомленням АТ «ВСТ БАНК» від 06.11.2025 року на суму 16085,00 євро на користь продавця CAS AUTO LLC.
На підтвердження заявленої митної вартості товару позивач надав митному органу разом з митною декларацією №25UA209180099790U4 документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України та зазначені у графі 44 митної декларації.
Аналіз вказаних документів дає підстави зробити висновок про те, що позивач до митного оформлення надав усі обов`язкові документи на підтвердження митної вартості товару, що передбачені ч.2 ст.53 МК України, які дають змогу визначити вартість товару за ціною договору. При цьому, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових).
Натомість в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відповідач зазначив, що подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, а також що митним органом встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.
Надаючи правову оцінку аргументам відповідача у цій частині, суд виходить з наступного.
Стосовно посилань відповідача на те, що Специфікація №EST10986 від 31.07.2025 року не стосується даної поставки, оскільки містить відомості про інший транспортний засіб, ніж той, що заявлений у графі 31 митної декларації, а тому відсутній первинний документ, який підтверджує заявлений рівень митної вартості оцінюваного товару.
Суд установив, що зазначена Специфікація дійсно не стосується спірної поставки, оскільки містить інформацію про інший транспортний засіб, іншої марки та моделі. Водночас сам факт помилкового подання Специфікації, яка не відповідає поставленому товару, не свідчить про відсутність документального підтвердження митної вартості за цим товаром.
На спірну поставку позивачем надано рахунок-фактуру (інвойс) №INV50905 від 07.11.2025 року, в якому чітко зазначений товар з ідентифікаційним номером VIN: НОМЕР_1 (саме той транспортний засіб, що заявлений у графі 31 митної декларації), його вартість – 15900,00 євро, додаткова вартість Handling fee – 185,00 євро, та умови поставки – EXW Antwerp, Belgium. Вказана сума повністю відповідає сумі, перерахованій позивачем продавцю згідно зі SWIFT-повідомленням АТ «ВСТ БАНК» від 06.11.2025 року.
Окрім того, у графі 70 «Призначення платежу» SWIFT-повідомлення зазначено посилання на Специфікацію EST11554 від 05.11.2025 року та зовнішньоекономічний контракт №11/04-23-1 від 11.04.2023 року.
Таким чином, рахунок-фактура (інвойс) №INV50905 від 07.11.2025 року безпосередньо ідентифікує товар за VIN-кодом, відомості про який збігаються з даними митної декларації та сертифіката про походження товару №RZ001776 від 27.11.2024 року, а сума, зазначена в інвойсі, повністю співпадає із сумою фактично сплачених коштів. Отже, заявлений рівень митної вартості підтверджений первинними документами незалежно від факту подання Специфікації, яка не стосується спірної поставки.
Суд зауважує, що згідно з п.2 ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, а згідно з п.3 ч.2 ст.53 МК України – рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу). Митний кодекс України не визначає Специфікацію як самостійний обов`язковий документ, який має бути поданий до митного оформлення. У спірному випадку числові значення складових митної вартості повністю підтверджуються рахунком-фактурою (інвойсом) №INV50905 від 07.11.2025 року, який сторонами визначений як первинний документ для конкретної поставки.
Стосовно посилань відповідача на те, що до митного оформлення надано платіжний документ б/н від 06.11.2025 року, в якому у графі 70 «Призначення платежу» вказано Специфікацію №EST11554 від 05.11.2025 року, яка до митного оформлення не була подана, а відтак у митного органу нема можливості перевірити заявлений рівень митної вартості оцінюваного товару.
Суд зазначає, що сума, перерахована позивачем продавцю згідно зі SWIFT-повідомленням від 06.11.2025 року, у розмірі 16085,00 євро, повністю співпадає із сумою, вказаною у рахунку-фактурі (інвойсі) №INV50905 від 07.11.2025 року, який поданий до митного оформлення. Посилання в платіжному документі на номер Специфікації як підстави платежу не впливає на можливість обчислення митної вартості, оскільки сума платежу, найменування товару та сторони, які беруть участь у розрахунках, є ідентифікованими.
У постанові від 12.03.2019 року у справі №803/3649/15 Верховний Суд вказав, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Водночас умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються.
Крім того, у постанові від 17.04.2018 року у справі №815/329/17 Верховний Суд звернув увагу, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахуванням додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).
За викладеного, формальна розбіжність між номером Специфікації, зазначеним у платіжному документі, та номером Специфікації, поданої до митного оформлення, не впливає на числові значення складових митної вартості, які підтверджуються рахунком-фактурою (інвойсом) №INV50905 від 07.11.2025 року на ту ж саму суму – 16085,00 євро.
Стосовно посилань відповідача на те, що на підтвердження транспортних витрат декларантом надано лише калькуляцію №26/11-04 від 26.11.2025 року, яка не містить розміру тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту, не підписана головним бухгалтером та не є бухгалтерським документом.
Суд зазначає, що згідно з п.6 ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Митний кодекс України не визначив виключний вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому калькуляція (довідка) про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів. Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема у постановах від 31.05.2019 року у справі №804/16553/14, від 03.02.2021 року у справі №810/4441/16, від 13.01.2022 року у справі №520/11061/2020.
Згідно з калькуляцією №26/11-04 від 26.11.2025 року, виданою позивачем, вартість перевезення автомобіля марки PEUGEOT, модель E-EXPERT, VIN: НОМЕР_1 за маршрутом Antwerp (BE) – м.Шегині (UA), у тому числі навантаження, складає 400 євро; страхування вантажу не проводилось. Цей документ містить відомості про маршрут перевезення, найменування товару, його ідентифікаційні дані (VIN) та загальну вартість перевезення, що дозволяє виокремити транспортні витрати як складову митної вартості.
Доводи відповідача про відсутність у калькуляції розміру тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту суд не приймає до уваги, оскільки відсутність окремих відомостей, передбачених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», за умови наявності у калькуляції загальної суми витрат на перевезення, маршруту та ідентифікації товару, не унеможливлює обчислення транспортної складової митної вартості.
Доводи відповідача про те, що калькуляція не підписана головним бухгалтером і не є бухгалтерським документом, також не можуть бути підставою для коригування митної вартості, оскільки наказ Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599 не встановлює обов`язку підпису калькуляції головним бухгалтером як умови її чинності. Калькуляція підписана директором ТОВ «МОТОР ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП» та засвідчена печаткою товариства, що дозволяє ідентифікувати її як документ, виданий уповноваженою особою позивача.
При цьому під сумнів дійсність та справжність вказаного документа митним органом не ставилось. Митним кодексом України не визначено обов`язкових вимог до форми та змісту документів, що підтверджують витрати на транспортування.
Стосовно посилань відповідача на те, що не надано жодних інших транспортних документів, які б підтверджували вартість перевезення товару, суд зазначає, що ч.ч.2 та 3 ст.53 МК України не визначають вичерпного переліку транспортних документів, які мають бути подані до митного оформлення. За змістом наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599, для підтвердження витрат на транспортування подаються або рахунок-фактура (акт виконаних робіт) від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг, або банківські та платіжні документи на оплату таких послуг, або калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення здійснюється з використанням власного транспортного засобу). Таким чином, нормативно-правовий акт прямо передбачає калькуляцію як самостійний документ, достатній для підтвердження транспортних витрат у разі перевезення власним транспортним засобом.
Стосовно застосування відповідачем резервного методу (методу 2ґ) визначення митної вартості та джерела інформації, яке слугувало підставою для коригування.
Згідно з ч.ч.2 та 3 ст.57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до ст.64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Як вбачається із Правил заповнення рішень про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
У спірному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/700149/2 від 01.12.2025 року як джерело інформації для коригування зазначено митну декларацію №25UA209180080516U3 від 09.10.2025 року, за якою митна вартість визнана митним органом на рівні 21000,00 євро. При цьому митним органом зазначено: «У зв`язку із однотипними умовами поставки та специфічним товаром коригування по таких критеріях не здійснювалося».
Натомість суд зазначає, що сама лише інформація з бази даних митного органу про митну декларацію, яка була взята за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару дійсно було імпортовано до України. У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі №821/1617/17, від 21.12.2018 року у справі №815/1670/17, від 10.06.2020 року у справі №1.380.2019.004752, від 19.09.2022 року у справі №1.380.2019.004890, від 20.06.2023 року у справі №1.380.2019.006247.
Окрім того, аналіз митної декларації №25UA209180080516U3 від 09.10.2025 року, яка слугувала джерелом інформації для коригування, свідчить про те, що митна вартість товару (вантажний автомобіль PEUGEOT E-EXPERT, VIN: НОМЕР_2 ) була заявлена декларантом (ТОВ «Автохаус Вест») на рівні 16085,00 євро, тобто у тій самій сумі, що і у спірному випадку, та визначена за основним методом (за ціною договору). Водночас митним органом митна вартість за вказаною декларацією була скоригована до рівня 21000,00 євро із застосуванням резервного методу. За таких обставин використання митної декларації, за якою митна вартість також визначена за резервним методом, як джерела інформації для коригування митної вартості за спірною митною декларацією позивача не відповідає вимогам ст.64 МК України, оскільки митна вартість, визначена за резервним методом, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, тобто на тих, що були визнані за основним або другорядними методами як прийнятні.
Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.
Наявність у автоматизованій системі аналізу та управління ризиками за напрямом митної вартості відомостей про те, що ідентичний чи подібний товар розмитнювався за більшою митною вартістю, ніж задекларував позивач, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2025 року у справі №300/784/24.
Стосовно консультацій з декларантом, які, за твердженням відповідача, проводились згідно зі ст.57 МК України, суд зазначає, що формальне посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на проведення консультацій із декларантом без фактичного їх проведення не може бути підтвердженням здійснення таких консультацій. У надісланому декларанту електронному повідомленні від 01.12.2025 року відповідач не конкретизував, які саме документи слід подати декларантом для підтвердження задекларованої митної вартості, а лише перерахував перелік документів за ч.2 ст.53 МК України. Відповідач не зазначив у повідомленні, що конкретно його не задовольняє у поданих документах, які саме відомості відсутні і яких саме додаткових документів він очікує. Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 14.06.2022 року у справі №809/257/17.
Суд також враховує доводи позивача про те, що ТОВ «МОТОР ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП» співпрацює з компанією CAS AUTO LLC з 2023 року на підставі того ж контракту №11/04-23-1 від 11.04.2023 року, і за період з 2023 по 2025 роки Львівською митницею було оформлено понад 50 митних декларацій позивача на підставі ідентичного пакету документів із застосуванням основного методу (за ціною договору), зокрема за митними деклараціями №23UA209180078582U2 від 21.12.2023 року, №23UA209180078574U6 від 21.12.2023 року, №23UA209180080748U6 від 29.12.2023 року, №24UA209180049602U3 від 07.08.2024 року, №25UA209180054122U1 від 18.07.2025 року. Стосовно зазначених декларацій митним органом не висувались зауваження щодо повноти пакету документів та відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості.
В контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалися між їх суб`єктами, суд вважає, що в даному випадку контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню резервного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.
Як зазначено Верховним Судом у постанові від 20.06.2023 року у справі №1.380.2019.006247, принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Втім, в оскаржуваному рішенні відповідач не вказував на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеного у митній декларації; не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні чи не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах; не вказав, які саме додаткові документи витребовувались у декларанта для підтвердження митної вартості та які документи не було надано.
Беручи до уваги те, що оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/700149/2 від 01.12.2025 року є правовим актом індивідуальної дії, суд констатує невідповідність такого рішення критеріям чіткості та зрозумілості, що породжує його неоднозначне трактування, а тому таке рішення належить визнати протиправним та скасувати.
Будь-яких інших обставин, які б вимагали детальної відповіді або спростування, сторонами у заявах по суті справи не зазначено та з матеріалів справи судом не встановлено.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
Щодо судового збору, то ураховуючи, що суд ухвалює рішення на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, а також зважаючи на документальне підтвердження понесених позивачем витрат у вигляді судового збору на суму 3028,00 грн, наявні підстави для їх стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 139, 72-77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/700149/2 від 01.12.2025 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (місцезнаходження: вул.Костюшка, 1, м.Львів, 79000; код ЄДРПОУ: 43971343) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОР ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП» (місцезнаходження: пров.Балтійський, 20, м.Київ, 04120; код ЄДРПОУ: 42572312) судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.