П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/13707/22	

Головуючий І інстанції: Радчук А.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів - Голуб В.А., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Ківерцівської міської ради на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2026 року (м.Одеса, дата складання повного тексту судового рішення - 03.03.2026р.) про відмову у визнанні таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа у справі за позовом ОСОБА_1 до Центру надання адміністративних послуг Ківерцівської міської ради та її виконавчого комітету, а також Ківерцівської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії , -
В С Т А Н О В И В:
29.09.2022р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Центру надання адміністративних послуг Ківерцівської міської ради та її виконавчого комітету та Ківерцівської міської ради, в якому просив суд:
- визнати незаконними дії посадових осіб Ківерцівської міської ради (її голови), посадових осіб ЦНАП Ківерцівської міської ради та її виконавчого комітету;
- зобов`язати посадових осіб ЦНАП Ківерцівської міської ради та її виконавчого комітету, а також посадових осіб Ківерцівської міської ради (її голови) видати довідку (здійснити реєстрацію у разі її нездійснення) відносно реєстрації його внутрішньо переміщеною особою;
- стягнути з відповідачів матеріальну шкоду у сумі 2000 грн. за березень, 2000 грн. за квітень, 2000 грн. за травень, 2000 грн. за червень, 2000 грн. за липень, 2000 грн. за серпень, 2000 грн. за вересень та на час винесення судового рішення у справі, а також суму неотриманої ним допомоги за програмою Червоного Хреста України у сумі 6600 грн. за три місяці (яку наразі він вже не може отримати, загалом 6600 + 10000 = 20600 грн.), суму на професійну правничу допомогу 30000 грн., витрати на проведення експертизи 20000 грн., витрати на медичні обстеження та лікарські засоби у сумі 2289,88 грн., суму судового збору;
- стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 100000 грн.
18.10.2022р. ухвалою Одеського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 - повернуто на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України.
Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2023р. апеляційну скаргу позивача - задоволено, ухвалу судді Одеського окружного адміністративного суду від 18.10.2022р. - скасовано, а справу - направлено до суду першої інстанції для продовження її розгляду.
Ухвалою суду 1-ї інстанції від 20.02.2023р. дану позовну заяву - прийнято до розгляду
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2023р. позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ЦНАП Ківерцівської міської ради та її виконавчого комітету стосовно неналежного прийняття до розгляду звернення ОСОБА_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи 18.03.2022р. та надання адміністративної послуги «Видача довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи». Стягнуто з Ківерцівської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача моральну шкоду у розмірі 2684 грн. В іншій частині позову - відмовлено. Стягнуто з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1984 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач 22.05.2023р. подав апеляційну скаргу.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2023р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено. Рішення суду 1-ї інстанції від 20.04.2023р. в частині стягнення судового збору та відмови у задоволенні позовних вимог стосовно зобов`язання посадових осіб ЦНАП Ківерцівської міської ради та її виконавчого комітету і посадових осіб Ківерцівської міської ради (її голови) видати довідку (здійснити реєстрацію у разі її нездійснення) відносно реєстрації ОСОБА_1 внутрішньо переміщеною особою - скасовано та прийнято в цих частинах нове, яким зобов`язано ЦНАП Ківерцівської міської ради та її виконавчого комітету взяти на облік ОСОБА_1 , як внутрішньо переміщену особу, оформити та видати довідку про взяття його на облік внутрішньо переміщеної особи. Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Ківерцівської міської ради судовий збір за подання адміністративного позову та апеляційних скарг у справі №420/13707/22 у загальному розмірі - 4962 грн. В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2023р. - залишено без змін.
Однак в подальшому, зазначені судові рішення були оскаржені позивачем в касаційному порядку.
19.10.2023р. Одеським окружним адміністративним судом позивачу було видано виконавчі листи у справі №420/13707/22.
30.10.2023р. Ківерцівською міською радою було подано клопотання (із урахуванням доповнень, що надійшла на адресу суду 02.11.2023р.) про роз`яснення судового рішення у цій справі в частині того, на підставі яких норм (нормативного акта) відповідача було зобов`язано взяти на облік ОСОБА_1 , як внутрішньо переміщену особу, оформити та видати довідку про взяття його на облік внутрішньо переміщеної особи.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2023р. клопотання міської ради про роз`яснення постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2023р. у справі №420/13707/22 - відмовлено.
28.10.2024р. Верховний Суд касаційну скаргу представника позивача - адвоката Смирнова А.І. - задовольнив частково. Так, рішення суду першої інстанції від 20.04.2023р. та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2023р. в частині часткового задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди - змінено. Абзац 3 резолютивної частини рішення суду від 20.04.2023р. було викладено редакції, згідно з якою, стягнуто з Ківерцівської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача моральну шкоду у розмірі 16 000 грн.
У свою чергу, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2023р. було скасовано в частині стягнення судового збору і змінено розподіл судових витрат у справі. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Ківерцівської міської ради на користь позивача судові витрати у сумі: 38546 грн., що складаються із:
- судового збору за подання позовної заяви у розмірі: 2144,80 грн.; судового збору за подання двох апеляційних скарг у розмірі: 8446,80 грн.; судового збору за подання касаційної скарги у розмірі: 7954,40 грн.;
- витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, у розмірі: 10000 грн.;
- витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги у судах 1-ї та апеляційної інстанцій, у розмірі: 10000 грн.
В іншій же частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2023р. та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2023р. - залишено без змін.
13.01.2025р. на підставі постанови Верховного Суду від 28.10.2024р. Одеським окружним адміністративним судом було видано відповідний виконавчий лист у справі №420/13707/22.
20.10.2025р. позивачем було подано до суду першої інстанції заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №420/13707/22.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20.11.2025р. задоволено заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду. Встановлено судовий контроль за виконанням судового рішення у справі №420/13707/22. Зобов`язано Ківерцівську міську раду та ЦНАП Ківерцівської міської ради та її виконавчий комітет подати до суду протягом 30 днів з дати отримання копії цієї ухвали звіт про виконання судових рішень від 20.04.2023р., від 11.09.2023р. та від 28.01.2024р. у справі № 420/13707/22.
12.12.2025р. Ківерцівською міською радою подано звіт про виконання судового рішення у справі №420/13707/22.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.12.2025р. звіт Ківерцівської міської ради про виконання судового рішення у справі №420/13707/22 (від 12.12.2025р.) - прийнято. Встановлено Ківерцівській міській раді та Центру надання адміністративних послуг Ківерцівської міської ради та її виконавчому комітету новий строк для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2023р., постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2023р. та постанови Верховного суду від 28.10.2024р. у справі №420/13707/22 в частині зобов`язання ЦНАП Ківерцівської міської ради і її виконавчого комітету взяти на облік позивача, як внутрішньо переміщену особу, оформити та видати довідку про взяття його на облік внутрішньо переміщеної особи, з урахуванням висновків суду, наведених у цій ухвалі. Зобов`язано Ківерцівську міську раду та ЦНАП Ківерцівської міської ради та її виконавчий комітет подати звіт про виконання судового рішення протягом шістдесяти днів з дати отримання копії цієї ухвали.
02.01.2026р. до суду надійшла заява Відділу «ЦНАП» апарату Ківерцівської міської ради та її виконавчого комітету про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, подана в порядку ст.374 КАС України.
Подана заява обґрунтована тим, що у Відділі «ЦНАП» апарату Ківерцівської міської ради та її виконавчого комітету відсутні заява та документи ОСОБА_1 на підставі яких видається довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, оскільки останній таких документів не подав у встановленому законом порядку, що унеможливлює видачу такої довідки. Більше того, заявник не в змозі видати довідку позивачу довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, адже він не проживає на даний момент на території громади, а законом та програмним забезпеченням не передбачено видачу довідки за попередній період.
20.02.2026р. Ківерцівською міською радою було подано звіт про виконання судового рішення у справі №420/13707/22. У поданому звіті вказано, що відповідачем вжито всіх залежних від нього заходів для забезпечення належного виконання рішення судового рішення у даній справі.
Разом із тим, для виконання постанови суду від 11.09.2023р. у справі 420/13707/22 і відповідно до чинного законодавства України позивачу необхідно особисто з`явитись до Відділу «ЦНАП» апарату міської ради та її виконавчого комітету Ківерцівської міської ради для оформлення та видачі довідки про взяття його на облік внутрішньо переміщеної особи. Відділ «ЦНАП» апарату Ківерцівської міської ради та її виконавчого комітету не мають повноважень для вжиття заходів по виконанню судового рішення у справі №420/13707/22.
Ухвалою суду першої інстанції від 03.03.2026р. прийнято звіт Ківерцівської міської ради про виконання судового рішення у справі №420/13707/22. Встановлено Ківерцівській міській раді та ЦНАП Ківерцівської міської ради та її виконавчому комітету новий строк для подання звіту про виконання судових рішень у справі №420/13707/22 в частині зобов`язання ЦНАП Ківерцівської міської ради та її виконавчого комітету взяти на облік позивача, як внутрішньо переміщену особу, оформити і видати довідку про взяття його на облік внутрішньо переміщеної особи, з урахуванням висновків суду, наведених в ухвалі. Зобов`язано Ківерцівську міську раду та ЦНАП Ківерцівської міської ради та її виконавчий комітет подати звіт про виконання судового рішення протягом шістдесяти днів з дати отримання копії цієї ухвали.
Одночасно, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2026 року (прийнятою в порядку письмового провадження) відмовлено у задоволенні заяв Відділу «ЦНАП» апарату Ківерцівської міської ради та її виконавчого комітету та Ківерцівської міської ради про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у справі №420/13707/22.
Не погоджуючись із зазначеною вище ухвалою суду першої інстанції, відповідач 19.03.2026р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного судового рішення, було порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03.03.2026р. та ухвалити нове судове рішення, яким визнати виконавчий лист від 19.10.2023р., що виданий у справі №420/13707/22, таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.03.2026р. дану апеляційну скаргу - залишено без руху.
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2026р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Ківерцівської міської ради та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.
23.04.2026р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
У відповідності до ч.1 ст.312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що наведені боржником обставини не є такими, що тягнуть за собою визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, оскільки обов`язок покладений на нього судовим рішенням не є відсутнім, а рішення суду не скасовано.
Надаючи правову оцінку фактичним обставинам цієї справи, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що за ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. 
Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Так, Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абз.3 п.2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013р. №5-рп/2013). Це право охоплює, серед іншого, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист, а також відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012р. №18-рп/2012). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012р. №11-рп/2012).
При цьому, Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013р. взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який у п.43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00, від 20.07.2004р.) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
Також, у Рішенні від 15.05.2019р. №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін. І саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, та гарантувала б їх виконання без неналежних затримок. Водночас, ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (п.84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07.06.2005р, заява №6318/03, п.43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004р., заява №60750/00; п.п.46,51,54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009р., заява №40450/04).
На підставі аналізу ст.ст.3,8, ч.ч.1 та 2 ст.55, а також ч.ч.1,2 ст.129-1 Конституції України в їх системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в п.2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019р. №2-р(II)/2019 наголосив на тому, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, а тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку стосовно забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту і відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає також створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, що здатні гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
Статтею 14 КАС України передбачено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. 
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими і службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Аналогічні положення містяться у ст.370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ і організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб та підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. 
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Тобто, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що визначене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією із основних засад судочинства, передбачених у ст.129-1 Конституції України, а також ст.ст.14 та 370 КАС України.
Вказані правові висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23.04.2020р. у справі №560/523/19, від 01.02.2022р. у справі №420/177/20 та від 18.05.2022р. у справі №140/279/21.
Подібний підхід був застосований Верховним Судом і в постанові від 26.01.2021р. у справі №611/26/17, в якій суд касаційної інстанції зазначив про те, що обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантовано ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією із основних засад судочинства, що визначені ст.ст.129 та 129-1 Конституції України, ст.ст.2,14,370 КАС України та ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». 
Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) і в повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).
З огляду на викладене, колегія суддів зазначає про те, що в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства відносно ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку відповідачів - суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, зобов`язані максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.
Зазначені висновки Суду узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 01.02.2022р. у справі №420/177/20 та ухвалах від 26.01.2021р. у справі №611/26/17, а також від 07.02.2022р. у справі №200/3958/19-а.
Поряд із наведеним, судова колегія звертає увагу на те, що чинне процесуальне законодавство передбачає механізм нівелювання наслідків видачі виконавчого документа і, зокрема, припинення процедури примусового виконання судового рішення у разі виникнення обставин, які впливають на існування обов`язку боржника виконати судове рішення. 
Це відбувається шляхом визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Так, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню (ч.1 ст.374 КАС України).
Згідно з ч.2 вказаної статті, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю чи частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку із його припиненням, добровільним виконанням боржником або ж іншою особою або з інших причин.
У постанові від 05.11.2020р. у справі №752/2391/17 Верховний Суд вказав на те, що наведені у ст.374 КАС України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові і процесуально-правові.
До матеріальних підстав відносяться випадки саме відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою. 
Разом із тим, процесуальними підставами для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:
- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);
- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;
- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;
- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого документа у справі рішення суду було скасоване;
- видачі виконавчого листа повторно з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;
- пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Під «іншими причинами» слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку із нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.
Наявність таких обставин має бути підтверджено належними та допустимими доказами.
Як уже зазначалося судом вище, 19.10.2023р. відповідно до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2023р., судом 1-ї інстанції було видано виконавчий лист у справі №420/13707/22.
Строк пред`явлення до виконання даного виконавчого листа встановлено до 12.09.2026р.
У той же час, суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали даної справи, встановив, що вони не містять відомостей щодо виконання виконавчого листа, виданого судом першої інстанції 19.10.2023р. у справі №420/13707/22 в частині зобов`язання ЦНАП Ківерцівської міської ради та її виконавчого комітету взяти на облік ОСОБА_1 , як внутрішньо переміщену особу, оформити та видати довідку про взяття його на облік внутрішньо переміщеної особи.
Саме по собі посилання відповідача на відсутність заяви, документів, необхідність особистої явки позивача або ж, наприклад, технічні особливості оформлення відповідної довідки не свідчить про припинення встановленого судовим рішенням обов`язку і не підтверджує помилковість видачі виконавчого листа.
У цьому контексті, варто звернути увагу й на те, що після звернення позивача до державного виконавця правовідносини у даній справі перейшли в площину виконавчого провадження. 
Таким чином, питання про те, чи були вчинені боржником усі необхідні та можливі дії для виконання судового рішення, або існують перешкоди для його фактичного виконання, а також чи є такі перешкоди об`єктивними та непереборними, підлягає оцінці, насамперед, у межах процедури виконання судового рішення та судового контролю за його виконанням.
Як наслідок, визнання виконавчого листа від 19.10.2023р. таким, що не підлягає виконанню, за відсутності передбачених ст.374 КАС України підстав, фактично призвело б до необґрунтованого припинення виконання остаточного рішення суду та нівелювання встановленого судом способу захисту порушеного права позивача.
З огляду на наведене вище, вимоги заяви відповідача є безпідставними, необґрунтованими, а тому судом першої інстанції правомірно відмовлено у її задоволенні.
Суд 1-ї інстанції цілком вірно відхилив, у даному випадку, доводи відповідача стосовно того, що невиконання судового рішення у даній справі ускладнено процедурними питаннями, оскільки зазначені доводи не доводять ані помилковості видачі виконавчого листа, ані відсутності обов`язку боржника, ані його припинення внаслідок добровільного чи іншого належного виконання.
Більш того, Ківерцівською міською радою подавалася заява про роз`яснення судового рішення в частині того, на підставі яких норм (нормативного акта) відповідача було зобов`язано взяти на облік позивача, як внутрішньо переміщену особу, оформити та видати довідку про взяття його на облік внутрішньо переміщеної особи.
Однак, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2023р. відмовлено у задоволенні заяви Ківерцівської міської ради про роз`яснення судового рішення від 11.09.2023р. у справі №420/13707/22, з огляду на те, що резолютивна частина такого рішення містить чіткі та однозначні вимоги щодо зобов`язання вчинення певних дій відповідачем та не викликає труднощів для її розуміння і виконання.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про те, що такі були перевірені і проаналізовані судом попередньої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги відповідача не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст.249,308,311,315,316,321,322,325,328,382 КАС України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Ківерцівської міської ради - залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2026 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 17.06.2026р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов 

Судді: В.А. Голуб 

В.О. Скрипченко