УХВАЛА

19 червня 2026 року
м. Київ

справа № 752/19742/20
провадження № 61-5427св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., 

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 08 вересня 2022 року 
та постанову Київського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року у справі 
за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації», про скасування та вилучення запису про право власності 
з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та 

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом
до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (далі - КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації»), у якому заявники, після зміни позовних вимог, остаточно просили:
- визнати припиненими будь-які речові права ОСОБА_1 на квартиру
АДРЕСА_1 ;
- визнати припиненою та скасувати державну реєстрацію будь-яких речових прав ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 ;
- визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;
- скасувати рішення державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Києва Канівець Л. М. про державну реєстрацію правта їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 52725087 
від 18 червня 2020 року у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 ;
- скасувати та вилучити запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру,реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2103502680000, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 
за ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Києва скасувати
та вилучити запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності на квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2103502680000, що розташована за адресою: 
АДРЕСА_3 (номер запису
про право власності/довірчої власності: 36945082) за ОСОБА_1 .

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 08 вересня 
2022 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду 
від 10 квітня 2024 року, позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково.

Скасовано рішення державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Києва Канівець Л. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 52725087 
від 18 червня 2020 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 .

Визнано припиненими будь-які речові права ОСОБА_1 на квартиру
АДРЕСА_1 , яка складається з трьох кімнат загальною площею 94,75 кв. м., житловою площею 57,70 кв. м.
Скасовано державну реєстрацію будь-яких речових прав ОСОБА_1 
на квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з трьох кімнат загальною площею 94,75 кв. м, житловою площею 57,70 кв. м.

Визнано право власності на квартиру 
АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/2 частині
за кожним.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

11 квітня 2024 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернувся
до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 08 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року, яку уточнивши в травні 2024 року посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 08 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Верховний Суд ухвалою від 12 червня 2024 року відкрив провадження у справі, витребував матеріали справи, роз`яснив право подати відзив на касаційну скаргу.

30 вересня 2024 року на адресу Верховного Суду надійшли витребувані матеріали справи.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, в частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Європейський суд з прав людини зазначив, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а лише тлумачили відповідні юридичні норми (рішення в справі «Жук проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Таким чином, питання виклику учасників справи для надання пояснень вирішується Верховним Судом з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.

Оскільки суд касаційної інстанції не встановив необхідності надання пояснень сторонами у справі на стадії касаційного перегляду судових рішень, то підстави для розгляду справи за участю учасників справи в суді касаційної інстанції відсутні.

За таких обставин, розгляд справи буде здійснюватися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення направлена у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. 

З урахуванням категорії і складності справи та відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Справу за позовом  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації», про скасування та вилучення запису про право власності 
з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, призначити до судового розгляду. 

Справу розглянути у порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи. 

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара