ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2026 р. Справа № 911/2297/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Алданової С.О.
суддів: Корсака В.А. 
Євсікова О.О. 

секретар судового засідання Сергієнко-Колодій В.В., 
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Баришівської селищної ради
на рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2025
у справі № 911/2297/21 (суддя Карпечкін Т.М.)

за позовом Керівника Броварської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції України
до Баришівської селищної ради
про стягнення коштів, 
ВСТАНОВИВ:

Керівник Броварської окружної прокуратури Київської області (далі - позивач; Прокурор) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції України звернувся до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Баришівської селищної ради (надалі - відповідач; Селищна рада; апелянт; скаржник) 3 566 801,11 грн.
В обґрунтування позовних вимог Прокурор посилався на те, що Баришівською селищною радою, як постійним користувачем земельної ділянки та суб`єктом владних повноважень у сфері поводження з відходами, допущено порушення вимог природоохоронного законодавства, що призвело до засмічення земельної ділянки та заподіяння державі шкоди у розмірі 3 566 801,11 грн., яка підлягає відшкодуванню.
Рішенням Господарського суду Київської області від 26.02.2025 позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Баришівської селищної ради на користь Держави Україна шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища в розмірі 3 566 801,11 грн. за засмічення земельної ділянки.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що Баришівська селищна рада, як постійний користувач земельної ділянки та орган місцевого самоврядування, на який законом покладено обов`язки у сфері поводження з відходами, допустила порушення вимог природоохоронного законодавства, що підтверджується актом перевірки Державної екологічної інспекції, матеріалами адміністративної справи, рішенням Київського окружного адміністративного суду у справі № 320/4418/21, а також іншими належними та допустимими доказами, внаслідок чого відбулося засмічення земельної ділянки площею 4,4813 га, і відповідно завдано шкоди у сумі 3 566 801,11 грн.
Також суд першої інстанції дійшов висновку про наявність виключних підстав для представництва інтересів держави у спірних правовідносинах прокурором.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Баришівська селищна рада звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2025 у справі № 911/2297/21 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято внаслідок неповного дослідження доказів, через порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.
Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги обсяг повноважень Баришівської селищної ради, а саме, що відповідач не є виконавчим органом влади, якому делеговано окремі повноваження в частині поводження з відходами.
Крім того, посилання позивача на встановлені факти у рішенні Київського окружного адміністративного суду у справі № 320/4418/21 є безпідставним, оскільки постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 червня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року в справі № 320/4418/21 скасовано; провадження у справі закрито.
Окремо відповідач вказав, що суд І-ої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що рішенням виконавчого комітету Баришівської селищної ради від 22.03.2021 № 67 було затверджено результати конкурсу з визначення виконавця послуг з вивезення твердих побутових відходів, що підтверджується матеріалами справи.
Таким чином, відповідач - Баришівська селищна рада - не здійснювала та не могла здійснювати господарську діяльність на спірній земельній ділянці, ані з огляду на приписи ст. 8 Господарського кодексу України, ані з урахуванням прийнятого рішення виконавчого комітету як органу місцевого самоврядування, якому законом делеговано відповідні повноваження.
Також скаржник вказує, що оскільки відповідачем фактично та юридично не здійснювалось діяльності щодо видалення, захоронення чи утилізації твердих побутових відходів на земельній ділянці з кадастровим номером 3220255100:01:139:1000, доводи Прокурора про наявність вини відповідача, його протиправної поведінки та причинно-наслідкового зв`язку між такою поведінкою і заявленою шкодою є необґрунтованими та не підтверджуються належними і допустимими доказами.
Вказана правова позиція узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 911/2298/21 за позовом керівника Броварської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції України до Житлово-експлуатаційної контори Баришівської селищної ради про стягнення 5 269 933,90 грн., у якій у задоволенні позовних вимог було відмовлено повністю.
До апеляційного господарського суду від Київської окружної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання зазначила наступне.
Відповідно до принципу презумпції вини правопорушника, позивач не зобов`язаний доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, натомість саме відповідач повинен довести відсутність вини у діях своїх працівників. 
Як встановлено судом першої інстанції, у діях відповідача наявні всі елементи складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка, що виражається у забрудненні та засміченні земельної ділянки, наявність шкоди, а також прямий причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, яка стала об`єктивним наслідком недотримання вимог природоохоронного законодавства. 
Вина відповідача у забрудненні та засміченні земельної ділянки підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, які були всебічно досліджені судом першої інстанції та отримали належну правову оцінку. 
Отже, доводи апеляційної скарги відповідача щодо його неналежності як особи, зобов`язаної відшкодовувати шкоду, завдану навколишньому природному середовищу, є безпідставними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2025, апеляційна скарга в справі № 911/2297/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Євсіков О.О., Корсак В.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Баришівської селищної ради на рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2025 у справі № 911/2297/21, призначено справу до судового розгляду.
Розгляд справи відкладався, а в судових засіданнях оголошувалась перерва. 
Представник апелянта у судовому засіданні 06.05.2026 вимоги апеляційної скарги підтримав, просив скасувати рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2025 у справі № 911/2291/21 повністю та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог Керівника Броварської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції України до Баришівської селищної ради про стягнення 3 566 801,11 грн.
У свою чергу, представник позивача заперечував щодо задоволення апеляційної скарги.
Представник Державної екологічної інспекції України у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи Державна екологічна інспекція України повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою від 21.04.2026 про доставку електронного документа до електронного кабінета останньої. 
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
За ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.
За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
З метою дотримання розумних строків розгляду справи, враховуючи те, що явка представника Державної екологічної інспекції України обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності Державної екологічної інспекції України, яку належним чином повідомлено про судовий розгляд справи апеляційним господарським судом.
Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи на підставі наказу голови Державної екологічної інспекції України від 19.01.2021 № 17 «Про проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю)» утворено комісію з проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) стосовно дотримання вимог природоохоронного законодавства полігоном твердих побутових відходів, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 3220255100:01:139:1000 та на землях підпорядкованої території Баришівської селищної ради Київської області.
В період з 20.01.2021 по 01.02.2021 комісією у складі начальника відділу державного екологічного нагляду (контролю) за поводженням з відходами та небезпечними хімічними речовинами Управління державного екологічного нагляду (контролю) промислового забруднення старшим державним інспектором України з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції України Акберовим А.Е., головним спеціалістом відділу державного екологічного нагляду (контролю) земельних ресурсів Управління державного екологічного нагляду (контролю) природних ресурсів державним інспектором України з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції України Соловйовим Д.О., в присутності голови Баришівської селищної ради Вареніченка О.П., заступника голови з питань житлово-комунального господарства Баришівської селищної ради Шовтя Ю.Л. проведено позапланову перевірку з питань дотримання вимог природоохоронного законодавства у сфері поводження з відходами Баришівською селищною радою.
Проведеною перевіркою в діяльності Баришівської селищної ради виявлено ряд порушень природоохоронного законодавства, які виразились у незабезпеченні виконання у повному обсязі селищною радою делегованих повноважень у сфері охорони навколишнього природного середовища, про що складено Акт від 01.02.2021 № 4.2-19/2, відповідно до якого виявлені наступні порушення.
Не вирішено питання щодо розміщення на своїй території об`єктів поводження з відходами, а саме місць чи об`єктів для сортування, оброблення, перероблення, утилізації та знешкодження відходів, а також не здійснено в повному обсязі контроль за раціональним використанням та безпечним поводженням з відходами на своїй території, що є порушенням п. «е» ч. 1 ст. 21 Закону України «Про відходи». Баришівською селищною радою не забезпечується захист земель від забруднення (засмічення), а саме не вирішено відповідно до законодавства питання щодо розміщення на своїй території об`єктів поводження з відходами щодо сортування, оброблення, перероблення, утилізації та знешкодження відходів, що призвело до захоронення змішаних побутових відходів, будівельних та небезпечних відходів (автомобільні шини) на вищезазначених земельних ділянках. Крім того, Баришівською селищною радою не вживаються заходи щодо запобігання негативному та екологічно безпечному впливу на земельній ділянці та ліквідацію наслідків такого впливу, що є порушенням абз. 11 та 12 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про охорону земель». Також Баришівською селищною радою Київської області не забезпечено реалізацію повноважень у сфері поводження з відходами, а саме: послуги з поводження з побутовими відходами, а саме послуги з вивезення, перероблення та захоронення побутових відходів Баришівською селищною радою здійснені з порушенням правил благоустрою території населеного пункту та без урахування схеми санітарного очищення населеного пункту смт. Баришівка, відповідно до Порядку затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 23.03.2017 № 57 «Про затвердження Порядку розроблення, погодження та затвердження схем санітарного очищення населених пунктів», що є порушенням п. «б» ч. 1 ст. 21 Закону України «Про відходи». Не організовано створення полігонів для їх захоронення відповідно до ДБН В.2.4-2-2005 «Полігони твердих побутових відходів. Основи проектування з відповідним проектом, що включає санітарно-технічний паспорт, а також не організовано роздільне збирання корисних компонентів цих відходів», що є порушенням п. «в» ч. 1 ст. 21 Закону України «Про відходи». Станом на 01.02.2021 не виконана Програма охорони навколишнього середовища Баришівської селищної ради на 2020-2021 роки з питань упорядкування діючих сміттєзвалищ на території селищної ради та здійснення заходів для впровадження роздільного збирання твердих побутових відходів, яка затверджена рішенням селищної ради від 20.07.2020 № 1301-28-07 та від 20.03.2020 № 1050-24-07, що є порушенням п. «г» ч. 1 ст. 21 Закону України «Про відходи». Виконавцем послуг з вивезення побутових відходів без проведення конкурсної процедури визначено Житлово-експлуатаційну контору Баришівської селищної ради, не підготовлено та не забезпечено проведення конкурсу, що є порушенням п. 4. п. 6 Порядку проведення конкурсу на надання послуг з вивезення побутових відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2011 №1173, ч. 3 ст. 35-1 Закону України «Про відходи». Не враховані обсяги послуг з вивезення побутових відходів та вимоги щодо якості надання послуг згідно з критеріями, що визначаються відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а саме критерієм якості послуг з вивезення побутових відходів є дотримання графіка вивезення побутових відходів, дотримання правил надання послуг з поводження з побутовими відходами, що є порушенням п.5 Порядку проведення конкурсу на надання послуг з вивезення побутових відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2011 №1173. Відсутнє рішення конкурсної комісії про результати проведення конкурсу, що є порушенням п. 29 Порядку проведення конкурсу на надання послуг з вивезення побутових відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2011 № 1173, а саме: відсутнє рішення конкурсної комісії щодо визначення переможця конкурсу на певній території населеного пункту, межі якої повинні бути визначені умовами конкурсу та зазначений строк, протягом якого виконавець має право надавати такі послуги, але не менше як п`ять років, що є порушенням п. 30 Порядку проведення конкурсу на надання послуг з вивезення побутових відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2011 № 1173; відсутній договір на надання послуг з вивезення побутових відходів на певній території населеного пункту з переможцем конкурсу протягом 10 календарних днів після прийняття конкурсною комісією рішення, що є порушенням п. 31 Порядку проведення конкурсу на надання послуг з вивезення побутових відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2011 № 1173; в укладених договорах № 25 від 24.02.2020 та № 196 від 23.11.2020 між Баришівською селищною радою та ЖЕК Баришівської селищної ради на закупівлю послуг з утилізації/видалення сміття та поводженням зі сміттям № UA2020-02012-000765-6 не визначено конкретного місця видалення та захоронення побутових відходів. Актом виконаних робіт № 8 про вивезення та захоронення відходів на території селищної ради з місць загального користування за грудень 2020 року встановлено, що надані послуги з вивезення твердих побутових відходів об`ємом 1305,81 куб.м на загальну суму 114 342,27 грн. Захоронення відходів здійснюється без проведення будь-яких операцій з оброблення (перероблення) відходів в той час, коли Житлово-експлуатаційна контора Баришівської селищної ради має повноваження та зобов`язання утилізувати відходи, що підтверджує факт засмічення території та земельної ділянки сміттєзвалища, тобто не здійснюється контроль за раціональним використанням та безпечним поводженням з відходами на своїй території, що є порушенням п. «з» ч. 1 ст. 21 Закону України «Про відходи».
За порушення вимог природоохоронного законодавства стосовно заступника селищного голови з питань житлово-комунального господарства Баришівської селищної ради ОСОБА_1 01.02.2021 складено протокол про адміністративне правопорушення № 135 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Постановою Баришівського районного суду Київської області від 11.05.2021 у справі № 355/164/21 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Питання щодо наявності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 при ухваленні рішення судом не вирішувалось.
Як зазначено судом першої інстанції, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25.06.2021 y справі № 320/4418/21 частково задоволено позовні вимоги Державної екологічної інспекції України до Баришівської селищної ради та зобов`язано останню вжити заходи реагування щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та вимог законодавства у сфері поводження з відходами, шляхом вирішення питання щодо розміщення на своїй території об`єктів поводження з відходами, а саме для збирання, зберігання, сортування, оброблення, перероблення, утилізації, видалення, знешкодження та захоронення відходів: розроблення та затвердження схеми санітарного очищення населеного пункту смт. Баришівка; організації у повному обсязі збирання і видалення побутових відходів, у тому числі відходів дрібних виробників, створення полігонів для їх захоронення, а також організації роздільного збирання корисних компонентів цих відходів.
Однак, надалі, постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду рішення Київського окружного адміністративного суду від 21.06.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2021 у справі № 320/4418/21 скасовано; провадження у справі закрито.
Державна екологічна інспекція України звернулась до Баришівської селищної ради з претензією № 2474/4.2/5-21 від 15.03.2021 про відшкодування збитків у розмірі 3 566 801,11 грн. Претензія та обґрунтований розрахунок шкоди отримані Баришівською селищною радою, проте, сума збитків в добровільному порядку не сплачена.
Відповідно до ст. 35 Закону України "Про охорону земель" наведено вимоги до власників і землекористувачів, у тому числі орендарів, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності, за змістом якої вказані особи зобов`язані: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям; уживати заходів щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу.
Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України "Про відходи" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов`язані:
з) не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях чи об`єктах;
и) здійснювати контроль за станом місць чи об`єктів розміщення власних відходів;
л) відшкодовувати шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу, здоров`ю та майну громадян, підприємствам, установам та організаціям внаслідок порушення встановлених правил поводження з відходами, відповідно до законодавства України.
Статтею 33 Закону України "Про відходи" зберігання та видалення відходів здійснюються відповідно до вимог екологічної безпеки та способами, що забезпечують максимальне використання відходів чи передачу їх іншим споживачам (за винятком захоронення). На кожне місце чи об`єкт зберігання або видалення відходів складається спеціальний паспорт, в якому зазначаються найменування та код відходів (згідно з державним класифікатором відходів), їх кількісний та якісний склад, походження, а також технічні характеристики місць чи об`єктів зберігання чи видалення і відомості про методи контролю та безпечної експлуатації цих місць чи об`єктів. Видалення відходів здійснюється відповідно до встановлених законодавством вимог екологічної безпеки з обов`язковим забезпеченням можливості утилізації чи захоронення залишкових продуктів за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення. Зберігання та видалення відходів здійснюються в місцях, визначених органами місцевого самоврядування з врахуванням вимог земельного та природоохоронного законодавства, за наявності дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, в якому визначені види та кількість відходів, загальні технічні вимоги, заходи безпеки, відомості щодо утворення, призначення, методів оброблення відходів відповідно до встановлених умов їх зберігання. Визначені для зберігання та видалення відходів місця чи об`єкти повинні використовуватися лише для відходів, заявлених на одержання дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами. Забороняється змішування чи захоронення відходів, для утилізації яких в Україні існує відповідна технологія. Забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів у тому числі побутових у підземних горизонтах, на території міст та інших населених пунктів, на територіях природно-заповідного фонду, на землях природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, в межах водоохоронних зон та зон санітарної охорони водних об`єктів, у інших місцях, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров`я людини. Захоронення відходів у надрах допускається у виняткових випадках за результатами спеціальних досліджень з дотриманням норм і правил, передбачених законодавством України.
Підприємства, установи, організації та громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про відходи, в порядку і розмірах, встановлених законодавством (стаття 43 Закону України "Про відходи").
За ст. 56 Закону України "Про охорону земель" юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.
Згідно з Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 154540, виданим на підставі розпорядження Баришівської районної державної адміністрації від 05.09.2011 № 884, Баришівській селищній раді Київської області надано у постійне користування земельну ділянку площею 5,8000 га, кадастровий № 3220255100:01:139:1000, із цільовим призначенням під розміщення сміттєзвалища.
Також, на сміттєзвалище твердих побутових відходів Баришівською селищною радою отримано Паспорт місця видалення відходів за реєстраційним номером № 90-1-18 від 01.11.2018, розрахунковий термін експлуатації 50 років, площа, зайнята МВВ 1,8 га, 2,7 га з урахуванням СЗЗ, проектна площа 5,8 га.
При фактичному обстеженні території сміттєзвалища, що проведено в ході здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) стосовно дотримання вимог природоохоронного законодавства полігоном твердих побутових відходів, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 3220255100:01:139:1000 та на землях підпорядкованої території Баришівської селищної ради Київської області, було встановлено, що площа сміттєзвалища в межах земельної ділянки за кадастровим номером 3220255100:01:139:1000 становить 4,4813 га, площа сміттєзвалища на невідведених у власність або користування землях становить 0,7813 га, площа сміттєзвалища на інших землях становить 5,7626 га. Таким чином, загальна площа сміттєзвалища, де здійснюється видалення та захоронення побутових, будівельних та небезпечних відходів (автомобільні шини) становить 11,0252 га. Відповідні обставини зафіксовані в установленому порядку Актом перевірки від 01.02.2021 № 4.2-19/2, який в частині засмічення земельних ділянок не спростований.
Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.
Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди передбачено у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).
Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини боржника у заподіянні збитків.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги керівника Броварської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції України про стягнення з Баришівської селищної ради 3 566 801,11 грн. шкоди, завданої порушенням екологічного законодавства, доведені та обґрунтовані і підлягають задоволенню, із чим суд апеляційної інстанції не погоджується, з огляду на таке.
Згідно з частиною третьою статті 140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.
Відповідно до абзацу 1 цієї статті виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.
За ч. 1 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.
Відповідно до рішення Виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області від 22.03.2021 № 67 було затверджено результати проведеного конкурсу з визначення виконавця послуг з вивезення твердих побутових відходів, а з переможцями конкурсу укладено відповідні договори на вивезення та захоронення ТПВ.
Колегією суддів встановлено, що Житлово-експлуатаційна контора Баришівської селищної ради є окремим суб`єктом господарювання, на який покладались функції щодо надання послуг з вивезення, видалення та захоронення твердих побутових відходів на території Баришівської селищної ради, що підтверджується матеріалами справи, зокрема рішенням виконавчого комітету Баришівської селищної ради від 22.03.2021 № 67, яким затверджено результати конкурсу з визначення виконавця послуг з вивезення твердих побутових відходів. 
Наведені докази свідчать про те, що саме ЖЕК здійснював фактичну діяльність, пов`язану з експлуатацією сміттєзвалища, організацією вивезення та захоронення побутових відходів, тоді як Баришівська селищна рада як представницький орган місцевого самоврядування безпосередньо господарської діяльності у сфері видалення чи утилізації відходів не здійснювала.
Однак, вказаного не було в повному обсязі взято до уваги місцевим господарським судом, у зв`язку з чим не з`ясовано обставин, що мають значення для справи.
Враховуючи недоведеність заподіяння відповідачем вказаної шкоди (збитків), їх розмір, наявність вини відповідача у заподіянні шкоди (збитків) позивачу, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача і заявленими збитками позивача, та відсутність підстав для застосування такої міри відповідальності до відповідача, як стягнення збитків (відшкодування шкоди), через відсутність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення, висновки суду І-ої інстанції про задоволення позову судова колегія вважає необґрунтованими та передчасними.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься й у частині 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України.
Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.
Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК України).
Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.10.2010 у справі «Трофимчук проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, суди мають належним чином зазначати підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України»; (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що у цій постанові надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.
Частиною 1 статті 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи, викладені Баришівською селищною радою в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, у зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, а його апеляційна скарга задоволенню. 
Згідно ч. 14 ст. 129 ГПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Отже, судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Київську обласну прокуратуру (платника судового збору в суді 1-ої інстанції). 
Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Баришівської селищної ради на рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2025 у справі № 911/2297/21 - задовольнити.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2025 у справі № 911/2297/21 скасувати та прийняти нове рішення про відмову повністю в задоволенні позову керівника Броварської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції України до Баришівської селищної ради про стягнення коштів.
3. Стягнути з Київської обласної прокуратури (адреса: 01601, м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 27/2; ідентифікаційний код - 02909996) на користь Баришівської селищної ради (адреса: 07501, Київська область, смт. Баришівка, вул. Центральна, буд. 27; ідентифікаційний код - 04360623) витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції - 80 253,03 грн (вісімдесят тисяч двісті п`ятдесят три тисячі 03 копійки).
4. Доручити Господарському суду Київської області видати наказ на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду.
5. Справу повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 22.05.2026. 

Головуючий суддя С.О. Алданова 

Судді В.А. Корсак

О.О. Євсіков