Справа № 216/7502/25
провадження 2-др/216/14/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
іменем України
(повний текст)
26 травня 2026 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Скиба М.М.,
за участю: секретаря судового засідання Сирко І.В.,
представника позивача - Безсмолої М.С.
представника відповідача- Трофмова С.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача, адвоката Безсмолої М.С. про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Безсмола Марія Степанівна до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Центрально-Міського районного м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 24 квітня 2026 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. 
04 травня 2026 року представник позивача по адвокат Безсмола М.С. звернулась із заявою про ухвалення додаткового рішення, в частині вирішення питання про судові витрати на правничу допомогу. 
Просила поновити строк для подання заяви про ухвалення додаткового рішення у зв`язку з тим, що представник позивача фактично отримав можливість ознайомитися з повним текстом судового рішення лише 27.04.2026 через систему «Електронний суд», що обмежило можливість своєчасної підготовки належного та обґрунтованого клопотання. Крім того, у зазначений період об`єктивно мали місце обставини, що ускладнювали подання процесуальних документів, зокрема технічні перебої в роботі електронних сервісів та обмеження доступу до мережі Інтернет, а також безпекова ситуація, пов`язана з повітряними тривогами.
З урахуванням того, що пропуск строку є незначним та зумовлений об`єктивними причинами, що не залежали від волі представника Позивача, просила поновити строк на подання клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу.
На підтвердження розміру витрат правничої допомоги надала договір про надання правової (правничої) допомоги від 14.08.2025 року, акт приймання передачі наданих послуг від 28 квітня 2026 року на загальну суму 22500 грн. платіжну інструкцію від 14.08.2025 року.
У відповідній заяві представник позивача просила стягнути з відповідача судові витрати понесені позивачем на правову допомогу у розмірі 22500,00 грн.
Представник відповідача проти задоволення заяви заперечив, зазначивши, що позов задоволено частково, що виключає можливість стягнення понесених позивачем витрат на правову допомогу в повному обсязі. Окрім того зазначив, що вказане рішення буде оскаржене відповідачем. Також представник відповідача звернув увагу , що позивачем не доведено фактичні витрати, не надано до суду документів які свідчать про оплату гонорару та інших витрат пов`язаних з наданням правової допомоги по справі №216/7502/25 заява про ухвалення додаткового рішення є необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. 
Також представником відповідача заявленно клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами у зв`язку з їх неспівмірністю до предмету спору та складності справи.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи , суд приходить до наступних висновків.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно ч. 1, п. 2 ч. 2, ч..5, ч. 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Положеннями ст. 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Необхідно зауважити, що ч. 6 ст. 137 ЦПК України передбачає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічна позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду України від 19.02.2020 справа № 755/9215/15-ц.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року (справа № 904/4507/18) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність, а й також чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 Постанови Верховного Суду від 24 жовтня 2019 у справі № 905/1795/18).
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
В позовній заяві представник позивача навів попередній розмір судових витрат у сумі 21000, 00 грн. 
Як вбачається з матеріалів справи, заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу була подана представником позивача Безсмола М.С. 04.05.2026, після закінчення п`ятиденного строку з дня ухвалення рішення (24.04.2026), однак представником позивача наведенео відповідне обгрунтування поважності причин пропуску вказаного строку, які судом визнаються поважними, а отже з урахуванням наведеного підстав для залишення без розгляду заяви немає та заява про поновлення пропущеного строку для подання заяви про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню.
Відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги від 14.08.2025 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вартість складання позовної заяви складає 5000,00 грн., участь у судовому засіданні 2000,00 грн., складання та направлення адвокатського запиту 1500,00 грн. гонорар успіху 10 000,00 грн.
Щодо розподілу судових витрат на правову допомогу, а саме "гонорару успіху" суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, виснувала про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату; визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху», що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ). При цьому зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ЄСПЛ застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява №19336/04, § 268)).
У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
Щодо не надання представником позивача квитанції про оплату наданих послуг на всю заявлено до розподілу суму витрат на правову допомогу, то відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Верховним Судом у постанові від 20.10.2021 №757/29103/20-ц сформовано підхід, який є усталеним та відповідає критеріям ЄСПЛ, про те, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 22500, 00 грн., що підтверджується договором договір про надання правової (правничої) допомоги від 14.08.2025 року, актом приймання передачі наданих послуг від 28 квітня 2026 року в якому наведений перелік виконаних робіт: 
Складання позовної заяви - 5000,00 грн.
Участь у судовому засіданні - 2000, 00 грн. за одне засідання, а всього 6000,00 грн.
Складання адвокатського запиту 1500,00 грн.
Гонорар успіху - 10000, 00 грн.
Матеріали справи містять позовну заяву, так і відповідь на адвокатський запит представника позивача, також представник позивача приймала участь у судовому засіданні, а тому у суду не виникає сумніву у реальності та обсязі виконаних представником робіт.
Разом з тим, на думку суду, зазначені витрати на послуги адвоката завищені, не є співмірними із наданими послугами, так як є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час і неспівмірність порівняно з ринковими цінами та критеріями реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, тому зазначена сума витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню .
З урахуванням наведеного за наявності відповідного клопотання відповідача, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами до 8000,00 грн.
Окрім того, судом враховується, що позовні вимоги позивача було задоволено частково, а саме з двох позовних вимог було задоволена лише одна.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
З огляду на наведене з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог.
Оскільки при ухваленні судом рішення, не вирішено питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу понесених позивачем, тому суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 4000, 00 грн.
Керуючись ст. 133, 141, 270 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Заяву представника позивача, адвоката Безсмолої М.С. про поновлення строку для подання заяви про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Поновити представнику позивача, адвокату Безмолій М.С. строк для подання заяви про ухвалення додаткового рішення.
Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Безсмола Марія Степанівна до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".
Заяву представника позивача, адвоката Безмолої М.С. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правову (правничу) допомогу задовольнити частково.
Стягнути із Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на користь ОСОБА_1 , витрати на правничу допомогу в розмірі 4000, 00 грн. (чотири тисячі гривень 00 копійок).
Додаткове рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту.
Позивач — ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
Відповідач - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», код ЄДРПОУ 00032129, юридична адреса: 01001 м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г. 
Повний текст додаткового рішення виготовлено 29 травня 2026 року.

Суддя           М.М.СКИБА