КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2026 року м. Київ №320/49862/24
Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, у якому просить суд:
- визнати протиправним та скасування рішення відповідача від 24.05.2024 №451 про відмову ОСОБА_1 у призначенні та виплаті компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, та зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу з травня 2024 року (тобто, з місяця звернення за компенсацією, відповідно до абзацу першого пункту 14 Порядку № 859) компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 , яка фактично постійно проживає з ОСОБА_1 , та яка потребує надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі позивачем.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає про те, що вважає протиправним рішення Управління соціальної та ветеранської політики Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 24.05.2024 №451 про відмову у призначенні компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. Позивач зазначає, що фактично здійснює постійний догляд за своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка за станом здоров`я потребує стороннього догляду, що підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії від 12.04.2024 №237. На думку позивача, відповідач безпідставно не врахував факт спільного проживання, ведення спільного побуту та наявність взаємних прав і обов`язків між ним та особою, за якою здійснюється догляд. Позивач вказує, що законодавство не містить вичерпного переліку членів сім`ї, а факт належності осіб до однієї сім`ї визначається не лише родинними зв`язками, а й спільним проживанням, спільним побутом та взаємними правами й обов`язками. Також позивач вважає, що відповідач неправильно визначив середньомісячний сукупний дохід сім`ї та безпідставно врахував доходи його дружини, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про перевищення прожиткового мінімуму на одну особу. У зв`язку з цим позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 24.05.2024 №451, а також зобов`язати відповідача призначити та виплатити йому компенсацію фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, починаючи з травня 2024 року.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
Відповідач проти задоволення позову заперечує та вважає оскаржуване рішення законним і обґрунтованим. Відповідач зазначає, що компенсація за догляд на непрофесійній основі призначається виключно за умови дотримання вимог Закону України «Про соціальні послуги» та Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 №859. За результатами комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб ОСОБА_2 встановлено V групу рухової активності та зроблено висновок про потребу в наданні соціальних послуг з догляду. Разом з тим під час розрахунку середньомісячного сукупного доходу сім`ї встановлено, що дохід сім`ї позивача за період з 01.11.2023 по 30.04.2024 перевищував прожитковий мінімум на одну особу у розрахунку на місяць. Відповідач зазначає, що до складу сім`ї позивача входять його дружина та мати, а тому доходи дружини підлягали врахуванню під час визначення права на компенсацію. На думку відповідача, рішення про відмову у призначенні компенсації прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, у межах наданих повноважень та з урахуванням усіх поданих документів.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціальної та ветеранської політики Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, а також про зобов`язання вчинити певні дії.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження.
12.04.2024 Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Подільського району міста Києва видано висновок лікарсько-консультативної комісії №237 про наявність у ОСОБА_2 когнітивних порушень, внаслідок яких вона потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.
17.05.2024 ОСОБА_1 звернувся до Управління соціальної та ветеранської політики Подільської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі та призначення компенсації фізичній особі, яка надає такі послуги.
До заяви були додані документи, передбачені Порядком, зокрема копії паспортів заявника та особи, яка потребує догляду, реєстраційних номерів облікових карток платника податків, свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, документи про доходи членів сім`ї, висновок ЛКК, індивідуальна програма реабілітації інваліда, а також інші документи, необхідні для розгляду питання щодо призначення компенсації.
23.05.2024 спеціалістами Управління соціальної та ветеранської політики Подільської районної в місті Києві державної адміністрації та представниками КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Подільського району м. Києва» проведено обстеження сім`ї позивача.
За результатами обстеження складено акт проведення обстеження сім`ї від 23.05.2024 №288, у якому зафіксовано обставини проживання ОСОБА_2 та здійснення за нею догляду позивачем.
Також 23.05.2024 було проведено комплексне визначення ступеня індивідуальних потреб ОСОБА_2 відповідно до вимог Порядку №859.
За результатами комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб складено висновок від 23.05.2024, згідно з яким ОСОБА_2 набрала 29 балів, що відповідає V групі рухової активності. У висновку зазначено, що вона потребує надання соціальних послуг з догляду.
Під час розгляду заяви відповідачем було досліджено відомості про склад сім`ї та доходи членів сім`ї позивача.
Зокрема, до матеріалів справи долучено довідку про доходи ОСОБА_1 від 07.05.2024 №0705/24, довідку про доходи ОСОБА_3 від 13.05.2024 №1305/24, а також інші документи, що підтверджують майновий стан сім`ї.
За результатами розрахунку середньомісячного сукупного доходу сім`ї відповідач дійшов висновку, що дохід сім`ї за період з 01.11.2023 по 30.04.2024 у розрахунку на одну особу перевищує прожитковий мінімум, встановлений законодавством.
24.05.2024 Управлінням соціальної та ветеранської політики Подільської районної в місті Києві державної адміністрації прийнято рішення №451 про відмову ОСОБА_1 у призначенні компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.
У рішенні зазначено, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї позивача перевищує прожитковий мінімум на одну особу, що виключає можливість призначення відповідної компенсації.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові відносини надання соціальних послуг із догляду та виплати компенсації надавачам цих послуг регулюються Законом України «Про соціальні послуги» від 17.01.2019 № 2671-VIII, Постановою Кабінету Міністрів України якою затверджено «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» від 23.09.2020 № 859.
Закон України «Про соціальні послуги» (далі - Закон № 2671-VIII) визначає основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах.
Згідно п. 17 ст. 1 Закону № 2671-VIII передбачено, що соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Особі/сім`ї можуть надаватися одна або одночасно декілька соціальних послуг. Порядок організації надання соціальних послуг затверджується Кабінетом Міністрів України.
Суб`єктами системи надання соціальних послуг є, зокрема, надавачі соціальних послуг (п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону № 2671-VIII).
Відповідно до частини 3 статті 13 Закону № 2671-VIII До надавачів соціальних послуг приватної власності належать юридичні особи, крім передбачених абзацом першим частини другої цієї статті, фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності.
Згідно пунктом 1 частини 6 статті 13 Закону № 2671-VIII фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є:
1) особами з інвалідністю I групи;
2) дітьми з інвалідністю;
3) громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями;
4) невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися;
5) дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Перелік зазначених тяжких захворювань, розладів, травм, станів дітей, яким не встановлено інвалідність, затверджує Кабінет Міністрів України.
За правилами частини 7 статті 13 Закону № 2671-VIII фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд.
Розмір компенсації за догляд фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності на непрофесійній основі, незалежно від кількості осіб, за якими здійснюється догляд, розраховується як різниця між прожитковим мінімумом на одну особу в розрахунку на місяць, встановленим законом на 1 січня календарного року, в якому надаються соціальні послуги, та середньомісячним сукупним доходом фізичної особи - надавача соціальної послуги за один квартал, який передує місяцю, що є попереднім до місяця звернення із заявою про згоду надавати соціальні послуги. Середньомісячний сукупний дохід фізичної особи - надавача соціальної послуги визначається шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-комунікаційними системами органів влади, підприємств, установ, організацій та обчислюється шляхом ділення середньомісячного сукупного доходу її сім`ї на кількість членів сім`ї, які включаються до її складу. Методика обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Розмір компенсації за догляд фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, визначається з розрахунку 70 відсотків мінімальної заробітної плати у погодинному розмірі за одну годину догляду за однією особою, але не більше 360 годин на місяць.
Компенсація за догляд фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, виплачується фізичним особам - надавачам соціальних послуг, які не перебувають у трудових відносинах, не є фізичними особами - підприємцями, не провадять незалежної професійної діяльності (наукової, літературної, артистичної, художньої, освітньої або викладацької, а також медичної, юридичної практики, у тому числі адвокатської, нотаріальної діяльності тощо), не перебувають на обліку як безробітні.
Компенсація за догляд фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, виплачується відповідно до тристороннього договору про надання соціальних послуг з догляду, що укладається у письмовій формі між фізичною особою - надавачем соціальних послуг з догляду, отримувачем соціальних послуг з догляду або його законним представником та районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад.
Однією з істотних умов такого договору є кількість годин надання соціальних послуг з догляду на місяць.
У разі введення надзвичайного або воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях компенсація за догляд, передбачена цією частиною, особам із числа внутрішньо переміщених осіб за новим місцем їх проживання/перебування разом із особами, за якими вони здійснюють догляд, призначається і виплачується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації за догляд затверджує Кабінет Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 року № 859 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» затверджено Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. (далі - Порядок № 859).
Цей Порядок встановлює механізм призначення і виплати компенсації за догляд (далі - компенсація), що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг (далі - фізична особа, яка надає соціальні послуги) особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (далі - соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі) та є: особами з інвалідністю I групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги відповідно до переліку тяжких захворювань, розладів, травм, станів, що дають право на одержання державної допомоги на дитину, якій не встановлено інвалідність, надання такій дитині соціальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 р. № 1161
У відповідності до пункту 2 Порядку № 859 визначає категорії осіб, яким компенсація не призначається:
1) фізичним особам, які надають соціальні послуги особам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку, якщо такі особи:
отримують соціальні послуги з догляду вдома, паліативного, стаціонарного догляду;
отримують виплати на догляд відповідно до Законів України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про соціальні послуги", "Про психіатричну допомогу", "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" (крім дітей з інвалідністю підгрупи А, батьки яких перебувають у трудових відносинах або є фізичними особами - підприємцями, або провадять незалежну професійну діяльність (наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, зокрема адвокатську, нотаріальну діяльність), осіб з інвалідністю з дитинства I групи);
за висновком про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи/дитини, яка потребує надання соціальних послуг, не потребують надання соціальних послуг з догляду;
мають середньомісячний сукупний дохід, який перевищує прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, установлений законом на 1 січня календарного року, в якому надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі;
2) фізичним особам, які надають соціальні послуги та отримують допомогу на догляд відповідно до Закону України "Про психіатричну допомогу";
3) фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на професійній основі.
Пунктом 3 Порядку № 859 компенсація призначається і виплачується структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад (далі - уповноважені органи) за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) осіб, яким надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 859 розмір компенсації відповідно до статті 13 Закону України "Про соціальні послуги" обчислюється як різниця між прожитковим мінімумом на одну особу в розрахунку на місяць, установленим законом на 1 січня календарного року, в якому надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та середньомісячним сукупним доходом фізичної особи, яка надає соціальні послуги, за один квартал, який передує місяцю, що є попереднім до місяця звернення із заявою про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.
Фізична особа, яка надає соціальні послуги, отримує тільки одну компенсацію незалежно від кількості осіб, за якими вона доглядає.
Середньомісячний сукупний дохід фізичної особи, яка надає соціальні послуги, визначається шляхом інформаційної взаємодії електронних інформаційних ресурсів Мінсоцполітики згідно з Порядком надання Державною податковою службою України відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про доходи (відсутність доходів) фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду, осіб, що потребують надання соціальних послуг, та членів їх сімей, затвердженим Мінсоцполітики та Мінфіном, і обчислюється шляхом ділення середньомісячного сукупного доходу сім`ї такої особи на кількість осіб, які входять до складу сім`ї, згідно з Методикою обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї для надання соціальних послуг, затвердженою Мінсоцполітики.
Пунктом 5 Порядку № 859 зазначено, що до складу сім`ї фізичної особи, яка звертається за призначенням компенсації, включаються чоловік, дружина, діти віком до 18 років, а також діти, які навчаються за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти (в тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених закладів освіти і вступом до іншого закладу або в період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем і продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців) до досягнення 23 років і не мають власних сімей; жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі, але проживають однією сім`єю. При цьому діти, які навчаються за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти до досягнення 23 років і не мають власних сімей, включаються до складу сім`ї незалежно від адреси задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування). До складу сім`ї фізичної особи, яка надає соціальні послуги, що звертається за призначенням компенсації, не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні, та непрацездатні особи, які не перебувають у трудових відносинах, не є фізичними особами - підприємцями, не провадять незалежної професійної діяльності (наукової, літературної, артистичної, художньої, освітньої або викладацької, а також медичної, юридичної практики, зокрема адвокатської, нотаріальної діяльності) та не перебувають на обліку як безробітні.
Згідно з пунктом 6 Порядку № 859 для отримання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги, подаються до уповноваженого органу заява про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та документи/відомості у паперовій або електронній формі, зазначені в пункті 7 цього Порядку.
Особою/законним представником особи, яка потребує надання соціальних послуг, подається заява про згоду отримувати соціальні послуги.
Якщо заяву про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі подає законний представник особи, яка потребує надання таких послуг, заява про згоду отримувати соціальні послуги не подається.
Під час подання заяв про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та про згоду отримувати соціальні послуги пред`являється паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу (посвідка на постійне проживання/посвідчення біженця/посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, - для іноземця та особи без громадянства).
Форми заяв про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та про згоду отримувати соціальні послуги затверджуються Мінсоцполітики.
Також заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та про згоду отримувати соціальні послуги можуть прийматися центром надання адміністративних послуг за адресою задекларованого/ зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.
Заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та про згоду отримувати соціальні послуги в електронній формі можуть подаватися через Єдиний державний вебпортал електронних послуг.
Якщо заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та про згоду отримувати соціальні послуги подаються в електронній формі, відомості про прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи, яка надає соціальні послуги, особи/законного представника особи, яка потребує надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі, документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (картка платника податків), або дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, внесені до паспорта громадянина України, а також дані паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу (посвідка на постійне проживання/посвідчення біженця/посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, - для іноземця та особи без громадянства), отримуються із кваліфікованого сертифіката відкритого ключа електронного підпису.
Центр надання адміністративних послуг, який приймає заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та про згоду отримувати соціальні послуги з необхідними документами, реєструє такі заяви і не пізніше ніж наступного робочого дня засобами телекомунікаційного, зокрема електронного, зв`язку надсилає сформовану особову справу фізичної особи, яка надає соціальні послуги (у тому числі електронну), відповідному уповноваженому органу для прийняття рішення.
Відповідно до пункту 7 Порядку 859 призначення і виплата компенсації здійснюються уповноваженим органом з місяця подання фізичною особою, яка надає соціальні послуги, таких документів:
1) у паперовій формі:
заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі;
заяви про згоду отримувати соціальні послуги;
копії свідоцтва про народження дитини (у разі надання дитині соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі);
декларації про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї) за формою, затвердженою Мінсоцполітики. У декларації також зазначається інформація про склад сім`ї фізичної особи, яка надає соціальні послуги;
копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (для осіб з інвалідністю) або витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи;
висновку про наявність порушення функцій організму, через які особа не може самостійно пересуватися та/або самообслуговуватися і потребує постійного стороннього догляду, за формою, затвердженою МОЗ;
копії медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років за формою, затвердженою МОЗ;
довідки про захворювання дитини на тяжке перинатальне ураження нервової системи, тяжку вроджену ваду розвитку, рідкісне (орфанне) захворювання, онкологічне, онкогематологічне захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкий психічний розлад, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гостре або хронічне захворювання нирок IV ступеня, про те, що дитина отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що видана лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу в порядку та за формою, встановленими МОЗ;
копії рішення суду про обмеження цивільної дієздатності або визнання недієздатною особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (для недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена);
копії рішення суду або органу опіки та піклування про призначення опікуна або піклувальника особі, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (для опікунів або піклувальників).
Копії поданих документів засвідчуються посадовими особами уповноваженого органу або центру надання адміністративних послуг, який прийняв заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та про згоду отримувати соціальні послуги;
2) в електронній формі:
заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі;
заяви про згоду отримувати соціальні послуги;
декларації про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї) за формою, затвердженою Мінсоцполітики. У декларації також зазначається інформація про склад сім`ї фізичної особи, яка надає соціальні послуги, та відомості про членів її сім`ї (прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), сімейний стан, число, місяць і рік народження, серія (за наявності) та номер паспорта громадянина України чи документа, що підтверджує право на постійне проживання в Україні (для іноземця та особи без громадянства), документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (картка платника податків), або дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, внесені до паспорта громадянина України;
відомостей про свідоцтво про народження дитини (серія, номер, дата видачі, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) дитини, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) батьків);
сканованих копій документів, зазначених в абзацах шостому - одинадцятому підпункту 1 цього пункту, з урахуванням категорії особи, яка потребує надання соціальних послуг.
Якщо в державних електронних інформаційних ресурсах наявні необхідні відомості, відповідні документи/копії не подаються. Зазначені відомості, необхідні для призначення компенсації, отримуються органом, що приймає рішення про призначення компенсації:
через систему електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів;
через інформаційні системи або бази даних;
шляхом надіслання запитів до власників (розпорядників) зазначених відомостей.
На заяви та відомості, що подаються в електронній формі, накладаються електронні підписи, які базуються на кваліфікованих сертифікатах відкритих ключів фізичної особи, яка надає соціальні послуги, та особи/законного представника особи, яка потребує надання соціальних послуг.
Уповноважений орган перевіряє подані/надіслані фізичною особою, яка надає соціальні послуги, документи/відомості, зазначає кількість прийнятих документів, порядковий номер заяви, дату її реєстрації, кількість неподаних документів, які необхідно подати, і дату, до якої такі документи повинно бути подано.
Повідомлення про прийняття заяви з пакетом документів видається особисто фізичній особі, яка надає соціальні послуги, під час їх подання або надсилається протягом одного робочого дня з дати подання заяви на поштову адресу або адресу електронної пошти такої особи.
Якщо заява з пакетом документів надсилається поштою, днем подання заяви вважається дата відправлення, зазначена на календарному штемпелі.
Якщо до заяви не додано всіх необхідних документів, уповноважений орган протягом трьох робочих днів із дати отримання заяви надсилає на поштову адресу або адресу електронної пошти фізичної особи, яка надає соціальні послуги, повідомлення про те, що документи потрібно подати. Якщо документи подано не пізніше ніж через один місяць з дня отримання повідомлення, днем подання заяви вважається день її прийняття уповноваженим органом або відправлення поштою.
Пунктом 7-1 Порядку №859, визначено, що уповноважений орган протягом п`яти робочих днів, а в територіальних громадах, на територіях яких ведуться (велися) бойові дії або території яких тимчасово окуповано Російською Федерацією, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінрозвитку, для яких не визначено дати завершення бойових дій або тимчасової окупації, - протягом 30 робочих днів після отримання заяв про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та про згоду отримувати соціальні послуги організовує комплексне визначення ступеня індивідуальних потреб особи/дитини, яка потребує надання соціальних послуг, за показниками згідно з додатком.
Комплексне визначення ступеня індивідуальних потреб особи/дитини, яка потребує надання соціальних послуг, здійснюється мультидисциплінарною командою із залученням особи/дитини, яка потребує надання соціальних послуг, або її законного представника.
До складу мультидисциплінарної команди включаються фахівець із соціальної роботи, соціальний працівник, соціальний менеджер, психолог.
Мультидисциплінарну команду очолює фахівець із соціальної роботи або соціальний працівник, або соціальний менеджер, який відповідає за організацію роботи команди та підготовку висновку за результатами комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особи/дитини, яка потребує надання соціальних послуг, що складається протягом одного робочого дня за формою згідно з додатком.
Копія висновку надається особисто фізичній особі, яка потребує надання соціальних послуг, або її законному представнику під час складання висновку чи надсилається протягом одного робочого дня з дати складення висновку на поштову адресу або адресу електронної пошти такої особи або її законного представника.
Особи, зазначені в абзацах другому і п`ятому пункту 1 цього Порядку, потребують надання соціальних послуг, якщо за результатами комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особи/дитини, яка потребує надання соціальних послуг, їм установлено IV чи V групу рухової активності, а сума балів становить від 62 до 0 балів.
Особи, зазначені в абзаці четвертому пункту 1 цього Порядку, потребують надання соціальних послуг, якщо за результатами комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особи/дитини, яка потребує надання соціальних послуг, сумарний результат за категоріями "Організація харчування", "Зовнішній вигляд, дотримання правил особистої гігієни", "Здоров`я", "Утримання помешкання", "Додержання правил поведінки, безпеки і порядку у надзвичайних ситуаціях", "Міжособистісні відносини", "Знання ресурсів громади", "Обізнаність у юридичній сфері" становить не менше ніж 69 балів, за іншими категоріями - щонайменше є базовим, а сума балів за такими категоріями становить не менше ніж 58;
Особи, зазначені в абзацах третьому і шостому пункту 1 цього Порядку, потребують надання соціальних послуг, якщо за результатами комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особи/дитини, яка потребує надання соціальних послуг, загальний відсоток її функціонування становить від 0 до 74.
Відповідно до пункту 8 Порядку № 859 під час визначення середньомісячного сукупного доходу сім`ї уповноважені органи, що призначають компенсацію, користуються всіма офіційними джерелами, які містять інформацію про доходи громадян, зокрема інформацією Державного реєстру фізичних осіб - платників податків.
Для нарахування компенсації можуть використовуватися відомості про доходи (списки, довідки, дані на технічних носіях інформації, інші дані, отримані від органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, центрів зайнятості, інших підприємств, установ, організацій).
Уповноважені органи мають право робити запити та у строк до п`яти календарних днів із дати надходження відповідного запиту безоплатно отримувати від ДПС, інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування інформацію, необхідну для перевірки достовірності даних, отриманих від фізичних осіб, які надають соціальні послуги та звертаються за призначенням компенсації.
Для підтвердження даних про доходи (відсутність доходів) використовуються відомості ДПС із Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, встановленому Мінсоцполітики та Мінфіном.
Для підтвердження даних про отримання (неотримання) пенсії використовується інформація з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування в порядку, встановленому Мінсоцполітики та Пенсійним фондом України.
Копії поданих документів засвідчуються посадовими особами уповноваженого органу або центру надання адміністративних послуг, який прийняв заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та про згоду отримувати соціальні послуги.
Згідно пунктом 14 Порядку № 859 компенсація призначається з місяця звернення за нею, якщо протягом місяця з дня звернення подано всі необхідні документи. Рішення про призначення компенсації або про відмову в її наданні приймається уповноваженим органом протягом 10 днів з дати подання документів, зазначених у пункті 7 цього Порядку, і наступного дня після його прийняття надсилається фізичній особі, яка надає соціальні послуги.
Для підтвердження факту спільного проживання з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та догляду за нею складається акт про проведення обстеження сім`ї фахівцями уповноваженого органу. Форма акта про проведення обстеження сім`ї затверджується Мінсоцполітики.
Якщо фізична особа надає соціальні послуги за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, але має іншу адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання, обстеження сім`ї для встановлення факту догляду є обов`язковим.
Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.
Згідно частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
У відповідності до абзацу 5 пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.
Такий правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 31.03.2020 у справі № 205/4245/17 та від 23.04.2020 у справі № 686/8440/16-ц.
З наведених правових положень вбачається, що законодавством розмежовано визначення складу сім`ї фізичної особи, яка надає соціальні послуги, та складу сім`ї отримувача соціальних послуг.
При цьому до складу сім`ї отримувача соціальних послуг дійсно включаються особи, які спільно з ним проживають, ведуть з ним спільний побут, мають взаємні права та обов`язки і поєднані з ним на підставі шлюбу/кровного споріднення/усиновлення/на інших підставах, які не заборонено законом і не суперечать моральним засадам суспільства. Що ж до складу сім`ї фізичної особи, яка надає соціальні послуги, то такий визначається відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859 "Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі".
Суд критично оцінює доводи позивача щодо відсутності доказів спільного проживання позивача з матір`ю та недоведеності факту належності останньої до членів його сім`ї.
Так, із матеріалів справи вбачається, що під час розгляду заяви позивача Управлінням соціального захисту населення було проведено обстеження сім`ї та складено акт від 23.05.2024 № 288, яким встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 та здійснення ним догляду за останньою. Крім того, за результатами комплексного визначення індивідуальних потреб ОСОБА_2 відповідачем встановлено, що вона потребує надання соціальних послуг з догляду.
При цьому суд звертає увагу, що ні рішенням Управління від 24.05.2024 № 451, ні відзивом на позовну заяву не ставилися під сумнів обставини спільного проживання позивача з матір`ю, здійснення ним догляду за нею або належність ОСОБА_2 до кола осіб, які потребують стороннього догляду.
Навпаки, з матеріалів справи вбачається, що єдиною підставою для відмови у призначенні компенсації стало те, що, на думку відповідача, середньомісячний сукупний дохід сім`ї позивача перевищував прожитковий мінімум, встановлений для призначення відповідної компенсації. Відповідачем зазначено, що розмір середньомісячного сукупного доходу становив 13 871,31 грн, що перевищує прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2 920 грн.
Отже, висновки про відсутність доказів спільного проживання позивача з матір`ю, відсутність між ними спільного побуту та взаємних прав і обов`язків не були покладені відповідачем в основу оскаржуваного рішення та не можуть розглядатися судом як самостійна підстава для визнання правомірною відмови у призначенні компенсації.
Таким чином, предметом перевірки у цій справі є насамперед правильність визначення відповідачем середньомісячного сукупного доходу сім`ї позивача та правомірність застосування положень Порядку № 859 при вирішенні питання про призначення компенсації, а не факт спільного проживання позивача з матір`ю чи здійснення ним догляду за нею.
Щодо підстави відмови позивачу у призначенні компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі у зв`язку з перевищення сукупного середньомісячного доходу, суд зазначає таке. 
Середньомісячний сукупний дохід фізичної особи, яка надає соціальні послуги, обчислюється шляхом ділення середньомісячного сукупного доходу її сім`ї на кількість членів сім`ї, які включаються до її складу, згідно з Методикою обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї затвердженою наказом Мінсоцполітики від 17.05.2022 № 150, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до положень п. 4 вказаної Методики № 150 до середньомісячного сукупного доходу сім`ї отримувача соціальних послуг / фізичної особи, яка надає соціальні послуги, враховуються доходи у вигляді заробітної плати (суддівської винагороди; грошового забезпечення; інших виплат відповідно до трудового договору / контракту), отриманої як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, у розмірі, що залишається після сплати податку на доходи фізичних осіб.
Пунктом 8 Методики № 150 встановлено, що обчислення середньомісячного сукупного доходу отримувача соціальних послуг / фізичної особи, яка надає соціальні послуги, проводиться з дотриманням таких вимог: 1) загальна сума сукупного доходу його/її сім`ї складається із сум сукупних доходів кожного члена сім`ї, які враховуються для надання соціальних послуг / призначення компенсації, за один квартал, який передує місяцю, що є попереднім до місяця звернення, якщо інше не передбачено законодавством. Розміри таких доходів визначаються в межах автоматизованого обміну даними між інформаційно-комунікаційними системами органів влади, підприємств, установ, організацій або на підставі наданих документів; 2) середньомісячний сукупний дохід його/її сім`ї обчислюється шляхом ділення на 3 загальної суми сукупного доходу сім`ї за один квартал, який передує місяцю, що є попереднім до місяця звернення, якщо інше не передбачено законодавством; 3) середньомісячний сукупний дохід на одного члена сім`ї обчислюється шляхом ділення середньомісячного сукупного доходу сім`ї на кількість членів сім`ї.
Підпунктом 9 пункту 5 Методики № 150 для розрахунку середньомісячного сукупного доходу за кожний місяць, у якому відсутні доходи, враховуються:
- один розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, установлений на кінець періоду, за який враховуються доходи: для отримувачів соціальних послуг, які не мали доходів або доходи яких були меншими від одного розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, установленого на кінець періоду, за який враховуються доходи, та/або якими, чи за яких не сплачено єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі, не меншому за мінімальний страховий внесок, сумарно протягом 3 місяців періоду, за який враховуються доходи; для отримувачів соціальних послуг, які перебувають у трудових відносинах і за яких не сплачено єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі, не меншому за мінімальний страховий внесок, у зв`язку з наявною заборгованістю роботодавця зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (крім осіб, у яких відсутність сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі, не меншому за мінімальний страховий внесок, пов`язана з тимчасовим призупиненням дії трудового договору на період воєнного стану, та військовослужбовців або осіб, які відповідно до законодавства звільнені від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування); для отримувачів соціальних послуг, що зареєстровані як безробітні у філії регіонального центру зайнятості (далі - центр зайнятості) та не отримували допомогу по безробіттю;
- 0,1 розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на кінець періоду, за який враховуються доходи: для фізичних осіб, які надають соціальні послуги і не мали доходів або доходи яких були меншими від 0,1 розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на кінець періоду, за який враховуються доходи, та/або якими чи за яких не сплачено єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі, не меншому за мінімальний страховий внесок, сумарно протягом 3 місяців періоду, за який враховуються доходи; для фізичних осіб, які надають соціальні послуги, перебувають у трудових відносинах і за яких не сплачено єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі, не меншому за мінімальний страховий внесок, у зв`язку з наявною заборгованістю роботодавця зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (крім осіб, у яких відсутність сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі, не меншому за мінімальний страховий внесок, пов`язана з тимчасовим призупиненням дії трудового договору на період воєнного стану; для військовослужбовців та осіб, яких відповідно до законодавства звільнено від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування).
- один розмір мінімальної заробітної плати, встановлений на кінець періоду, за який враховуються доходи: для працездатних членів сім`ї фізичної особи, яка надає соціальні послуги, які не мали доходів або доходи яких були меншими від одного розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на кінець періоду, за який враховуються доходи, та/або якими чи за яких не сплачено єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі, не меншому за мінімальний страховий внесок, сумарно протягом 3 місяців періоду, за який враховуються доходи; для працездатних членів сім`ї фізичної особи, яка надає соціальні послуги, які перебувають у трудових відносинах і за яких не сплачено єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі, не меншому за мінімальний страховий внесок, у зв`язку з наявною заборгованістю роботодавця зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. 
Судом встановлено, що при зверненні із заявою про призначення компенсації позивачем подано декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 859 компенсація не призначається, якщо середньомісячний сукупний дохід фізичної особи, яка надає соціальні послуги, перевищує прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, установлений законом на 1 січня календарного року, в якому надаються соціальні послуги.
Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що підставою для відмови позивачу у призначенні компенсації стало перевищення середньомісячного сукупного доходу над прожитковим мінімумом, установленим законом.
Суд зазначає, що саме на уповноважений орган покладено обов`язок здійснення обчислення середньомісячного сукупного доходу особи відповідно до Методики обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї для надання соціальних послуг, затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 17.05.2022 № 150.
Дослідивши подані позивачем документи та матеріали, на підставі яких відповідачем прийнято рішення, суд дійшов висновку, що відповідачем при визначенні права позивача на отримання компенсації було встановлено перевищення середньомісячного сукупного доходу над прожитковим мінімумом на одну особу в розрахунку на місяць, у зв`язку з чим прийнято рішення про відмову в призначенні компенсації.
Доказів того, що розрахунок доходу здійснено відповідачем неправильно або що відомості, наведені позивачем у декларації, не відповідають дійсності, матеріали справи не містять.
За таких обставин суд доходить висновку, що рішення відповідача про відмову у призначенні компенсації з підстав перевищення середньомісячного сукупного доходу є правомірним.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що рішення Управління відповідача про відмову у призначенні позивачу спірної компенсації є правомірним, достатніх і переконливих підстав для його скасування судом не встановлено, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
Вказані підстави відмови у рішенні відповідача є достатніми та самостійними для встановлення правомірності оспорюваного рішення у цій справі та відсутності підстав для задоволення позовних вимог.
Суд зазначає, що подібні висновки із двох зазначених підстав відмови ухвалені у постановах від 06.03.2025 у справі №120/6652/24 Сьомим апеляційним адміністративним судом, від 07.07.2023 у справі № 215/123/23 Третім апеляційним адміністративним судом, від 20.01.2025 №380/25732/23 Восьмим апеляційним адміністративним судом.
Суд відхиляє доводи позивача про те, що рішення відповідача є протиправним з підстав невизначення у ньому конкретного розміру сукупного доходу сім`ї, середньомісячного сукупного доходу сім`ї та середньомісячного сукупного доходу на одну особу.
Так, із змісту рішення від 24.05.2024 № 451 вбачається, що підставою для відмови у призначенні компенсації стало встановлення відповідачем факту перевищення середньомісячного сукупного доходу над критерієм, визначеним пунктом 4 Порядку № 859.
Суд зазначає, що законодавством не встановлено обов`язку уповноваженого органу наводити в рішенні про відмову детальний математичний розрахунок середньомісячного сукупного доходу сім`ї, його помісячне обчислення чи зазначати всі складові такого розрахунку. Вимоги Порядку № 859 передбачають обов`язок уповноваженого органу встановити наявність або відсутність підстав для призначення компенсації та прийняти відповідне рішення.
Отже, навіть виходячи з відомостей, поданих самим позивачем у декларації, середньомісячний сукупний дохід на одного члена перевищував установлений законом прожитковий мінімум.
За таких обставин саме по собі незазначення у рішенні відповідача окремих проміжних арифметичних розрахунків не свідчить про неправомірність прийнятого рішення та не спростовує встановленої відповідачем обставини щодо перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї над визначеним законодавством критерієм.
Посилання позивача на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2022 у справі № 200/9324/21 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.11.2023 у справі № 140/9051/23 суд оцінює критично, оскільки правові висновки у зазначених справах були зроблені з урахуванням встановлених у них фактичних обставин та досліджених доказів. Натомість у цій справі наявні матеріали, зокрема подана позивачем декларація про доходи, дають можливість однозначно встановити факт перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї над прожитковим мінімумом, що відповідно до пункту 4 Порядку № 859 є самостійною та достатньою підставою для відмови у призначенні компенсації.
Інші доводи сторін не впливають на висновки суду у цьому рішенні.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2022 р. в справі №9901/276/19 висловила правову позицію, згідно якої протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
В адміністративному судочинстві добросовісність (несвавільність, розумність, справедливість) рішення суб`єкта владних повноважень означає, що при його прийнятті повинен бути застосований певний стандарт поведінки посадових осіб такого суб?єкта, що характеризується законністю, транспарентністю та повагою до прав та інтересів суб`єкта приватного права (від лат. uberrima fides - найбільш добросовісний).
Одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви.
Зокрема, він є одним з визначальних принципів "доброго врядування" і "належної адміністрації" (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до "якості" закону).
За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатні докази на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірність оскаржуваних дій та рішення щодо поновлення позивача на військовому обліку.
Так, одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів "доброго врядування" і "належної адміністрації" (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до "якості" закону).
З урахуванням викладеного, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв відповідно до вимог чинного законодавства.
Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України та аналізуючи наведені положення законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову у цій справі.
З огляду на викладене, суд здійснив висновки щодо всіх ключових питань, які стосувались підстав, обставин та предмету справи.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Таким чином, в контексті обставин даної справи судом надана оцінка та відповідь на всі доводи позивача та відповідача, які можуть вплинути на правильне вирішення спору.
За наведених обставин справи суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, що зумовлює необхідність відмовити у їх задоволенні.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат. Оскільки у позові відмовлено - підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
Відмовити у задоволенні адміністративного позову. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.