Копія
154/1388/26 
2/154/1108/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2026 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області в складі: 
головуючого - судді Каліщука А.А.
за участю секретаря судового засідання Кравчук А.М.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимирського міського суду цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. 
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30.03.2017 розірваний. 
Від спільного подружнього життя у них народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25.09.2017 з відповідача стягуються аліменти на утримання донька ОСОБА_5 у розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з 31.07.2017 і до досягнення дитиною повноліття.
Позивач зазначає, що на даний час у неї суттєво погіршилось матеріальне становище, оскільки значно зросли витрати на утримання доньки у зв`язку із зростанням цін на продукти харчування, взуття та одягу, придбання шкільного приладдя, дидактичних матеріалів, шкільних атласів, поповнення мобільного телефону, поетапним підвищенням в державі прожиткового рівня на дитину відповідного віку.
Аліменти, які стягуються з відповідача на утримання доньки, станом на день подання позову, менші на 758 грн від 1/2 прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у 2026, що становить 1758 гривень. 
Після 25.09.2017 у відповідача покращився матеріальний стан, оскільки він став власником 4 земельних ділянок. Також він працевлаштований водієм.
Просить змінити спосіб стягнення присуджених аліментів, що стягуються на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25.09.2017 та стягувати з ОСОБА_3 в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частки з усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою Володимирського міського суду Волинської області від 09.04.2026 відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду.
04.05.2026 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Відзив обгрунтовує тим, що у 2019 він набув право власності на 4 земельні ділянки в порядку спадкування, а не по договору-купівлі продажу, що могло б свідчити про наявність у нього високих доходів. Оскільки земельні ділянки отримані в порядку спадкування, а тому не є доходами, які враховуються при визначення розміру аліментів. Тому доводи позивача про покращення матеріального стану не відповідає фактичним обставинам справи. Крім того, він перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6 , яка отримує мінімальний дохід . Також батьки дружини є особами з інвалідністю і потребують постійної фінансової допомоги на лікування та утримання, яку він надає їм. Позивач у позовній заяві не обгрунтувала необхідність зміни способу стягнення аліментів та не надала жодних доказів про збільшення витрат на дитину. 
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 просили позов задовольнити, в обгрунтування надали пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_3 та представник ОСОБА_7 подали суду заяву в якій просять розгляд справи проводити у їхній відсутності та відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позов.
Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дана обставина підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 .
Судом встановлено, що на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25.09.2017 з відповідача стягуються аліменти на утримання донька ОСОБА_5 у розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з 31.07.2017 і до досягнення дитиною повноліття.
Підставою зміни способу стягнення аліментів позивач зазначає, що визначена сума стягуваних аліментів у розмірі по 1000 грн щомісячно дитину є недостатньою для задоволення її звичайних потреб, оскільки значно зросли ціни на продукти харчування, взуття, одяг, придбання шкільного приладдя, дидактичних матеріалів, шкільних атласів, поповнення мобільного телефону, поетапним підвищенням в державі прожиткового рівня на дитину відповідного віку. ЇЇ матеріальний стан значно погіршився, оскільки зросли витрати на утримання доньки. Матеріальний стан відповідача покращився, оскільки у 2019 він набув у власність 4 земельні ділянки та працевлаштований водієм.
Застосовані норми права та мотиви суду.
Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтями 183 та 184 СК України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі на навпаки). 
Судом встановлено, що на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 05.02.2019 за ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом визнано право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований у АДРЕСА_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,77 га, яка призначена для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, право власності на земельну ділянку площею 1,93 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на земельну частку (пай). 
Інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку ОСОБА_3 зареєстрував право власності на вищевказані земельні ділянки 30.05.2019 та 31.05.2019.
Таким чином, ОСОБА_3 набув право власності на земельні ділянки в порядку спадкування, а не в результаті господарської діяльності, чи договору купівлі-продажу, що могло б свідчити про наявність високих доходів та покращення матеріального стану. 
Оскільки земельні ділянки набуті в порядку спадкування, а тому не є доходами, які враховуються при визначенні розміру аліментів.
Також суду не надано жодних належним, допустимих, достатніх доказів, що ОСОБА_3 отримує дохід від використання даних земельних ділянок, а саме надає їх в оренду та отримує орендну плату.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що матеріальний стан відповідача покращився, оскільки він працює водієм.
Однак будь-яких доказів на підтвердження факту працевлаштування відповідача та отримання ним доходу, яки би свідчив про покращення матеріального стану відповідача після призначення судом аліментів 25.09.23017, суду не надано. 
Надана позивачем інформація з Єдиного реєстру боржників про накладення штрафу на відповідача Львівською митницею ДФС та органами поліції не підтверджує факт працевлаштування ОСОБА_3 водієм, оскільки підтверджує лише факт притягнення до адміністративної відповідальності. 
Таким чином, позивач не надала суду жодних доказів покращення матеріального стану відповідача і такі докази судом під час розгляду справи не здобуто. Разом з тим, вказані обставини без долучення відповідних доказів самі по собі не можуть бути підставою для зміни способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Також в обгрунтування позовних вимог позивач зазначала, що у неї погіршився матеріальний стан, оскільки зросли витрати на утримання дитини у зв`язку із зростанням цін на продукти харчування, взуття та одягу, а також зміну розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Однак на підтвердження погіршення матеріального стану позивач не надала суду документів про розмір отримуваних нею доходів (довідку про доходи), для того щоб суд мав можливість перевірити чи дійсно з 25.09.2017 у неї погіршився матеріальний стан, тобто зменшились, а не збільшились її офіційні доходи. Також не надано жодних доказів, які б підтверджували зростання витрат на утримання дитини. 
Також суд звертає увагу на те, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є автоматичною підставою для зміни способу стягнення аліментів відповідно до статті 192 СК України, оскільки одержувач аліментів повинен довести належними, достатніми доказами зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
Крім того, відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець самостійно здійснює перерахунок розміру аліментів, визначених у твердій грошовій формі чи прив`язки до частки від прожиткового мінімуму, після кожної зміни розміру прожиткового мінімуму. 
У випадку не здійснення такого перерахунку державним виконавцем, одержувач аліментів має право звернутись скаргою на дії або бездіяльність виконавця, а не з позовом про збільшення розміру аліментів чи з позовом про зміну способу аліментів на утримання дитини.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивачем не було надано належних, достатніх, допустимих доказів у розумінні ст.ст. 77,78, 80 ЦПК України того, що у неї та відповідача відбулись зміни, які обумовлюють можливість зміни способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. 
Суд звертає увагу, що сторони не позбавлені права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зміну способу стягуваних аліментів у зв`язку зі зміною матеріального стану однієї зі сторін, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що вимоги позивача є не доведеними, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 12,81,89,265 ЦПК України, ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України суд,
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає у АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає у АДРЕСА_3 . 

Головуючий:/підпис/
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.
Суддя А.А. Каліщук