Справа № 758/10039/23 
Категорія 57 
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
12 січня 2026 року         місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участі секретаря судового засідання Мельниченко К.Б., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної особи, -

У С Т А Н О В И В :

У провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (надалі за текстом разом поіменовані - співвідповідач), про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної особи.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що висловлювання співвідповідачів на адресу позивача, безперечно є недостовірними, а також такими, що принижують її честь, гідність та ділову репутацію , з огляду на що, позивач просить суд: 
Визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 інформацію, поширену на веб-сайті «ІНФОРМАЦІЯ_5» на сторінці за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1  під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та в абзацах з наступним змістом: «
- Показательный кейс развернулся в Днепре, где СБУ накрыла масштабную российскую ботоферму. Ее организовала местная зашкваренная жительница ОСОБА_1 
- Прислужница оккупантов.
- Местная работница П-сферы, котрая продала Родину за российские гонорары.
- Речь идет об ОСОБА_1.
- Предоставил ей целый государственный университет в частное пользование.
- Но даже с такими исходными данными «стартапы» нс взлетели, и ОСОБА_1 решила нала 11 новый бизнес - ботофермы.
- Одну из первых ОСОБА_1 «обкатала» на выборах ректора ДНУ, в которых участвовала ее мать - ОСОБА_6 . Но информации ОСОБА_7 , тогда «сомнительные pr-инструменты дочери занимались дискредитацией ее конкурентов.
- Хозяйка российских ботоферм ОСОБА_1 в 2017 году стала ОСОБА_1 - вышла замуж за уроженца России ОСОБА_5. 
- внучку русофилку взяла СБУ.
- Внучке влиятельного деда и перспективной IT-шнице ОСОБА_1 светит конфискация и 10 увлекательных лет в тюрьме за измену Родине.»
Визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 інформацію, поширену на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_16 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2/ під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2 » та в абзацах з наступним змістом:
Ворожу ботоферму по розгону фейків, яку нещодавно накрила та припинило роботу СБУ в Дніпрі, с творила ОСОБА_1 - місцева працівниця ІТ-галузі, онука відомого колишнього ректора ДНУ ОСОБА_18...».
Поки вся Україна бореться з російським агресором, у неї під носом в Дніпрі скандально відомі корупціонери і їх родичі працюють на агресора заробляючи гроші на зраді.»
Правоохоронці повідомляють, що наразі фігурантці загрожує до 10 років позбавлення волі. Але будуть вони покарані, це питання!...»
Визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 інформацію, поширену на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_6 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 під назвою " ІНФОРМАЦІЯ_4 : недвижимость в Крыму, муж-россиянин и дед-фанат ОСОБА_8 "
Зобов`язати відповідачів протягом п`яти зднів з дня набрання законної сили рішення спростувати інформацію поширену на веб-сайтах « ІНФОРМАЦІЯ_5 » на сторінці за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ІНФОРМАЦІЯ_16 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_7/ під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_7 » та ІНФОРМАЦІЯ_8. за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 під назвою " ІНФОРМАЦІЯ_4 : недвижимость в Крыму, муж-россиянин и дед-фанат ОСОБА_8".
Ухвалою від 29.08.2023 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.
У судове засідання сторони не прибули.
Від співвідповідачів до суду відзив не надходив.
Позивач не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, наявні передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України підстави для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Так, ІНФОРМАЦІЯ_15 о 16:55 на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_5 було розміщено статтю під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1», в якій викладено наступне: « Коллаборанты - это не всегда «красные директора », выходцы из ОПЗЖ или бывшие силовики. Российские деньги не пахнут для многих вполне себе молодых и прогрессивных ровесников независимости Украины. Показательный кейс развернулся в Днепре, где СБУ накрыла масштабную российскую ботоферму. Ее организовала местная зашкваренная жительница ОСОБА_1 . Прислужница оккупантов. 20 октября глава Днепровской ОВА ОСОБА_15 сообщил о том, что злоумышленники создали почти 10 тысяч фейковых аккаунтов в социальных сетях. Они работали на украинский и западноевропейский рынок. Боты шерили российскую пропаганду про «нацистов», «преступления ЗСУ» и «бравых российских освободителей». ОСОБА_15 тогда заявил, что организовала ферму местная работница IT-сферы, которая «продала Родину за российские гонорары». Позже политический аналитик ОСОБА_7 , со ссылкой на свои источники, сообщил, что речь идет об ОСОБА_1 , внучке знатного взяточника - ныне покойного ректора ДНУ ОСОБА_18 . Семейство крайне интересное. Тут и коррупция, и недвижимость в Крыму, и российские паспорта с подобающими ему «скрепами». Когда выпускнице пришло время строить карьеру, дед снова пришел на помощь: предоставил ей целый государственный университет в частное пользование. На базе ДНУ тогда еще ОСОБА_1 развернула свою коммерческую деятельность: консалтинг по получению грантов GrantsEasy и школу маркетинга Grow Marketing School. Компании располагались в помещениях ДНУ без договора аренды, то есть - абсолютно бесплатно. Но даже с такими исходными данными «стартапы» не взлетели и ОСОБА_1 решила начать новый бизнес - ботофермы. Одну из первых ОСОБА_1 «обкатала» на выборах ректора ДНУ, в которых участвовала ее мать - ОСОБА_6 . По информации ОСОБА_7 , тогда «сомнительные pr-инструменты дочери занимались дискредитацией ее конкурентов». Среди этих инструментов - ресурсы « ІНФОРМАЦІЯ_10 », канал «ІНФОРМАЦІЯ_9» в telegram и facebook. Хозяйка российских ботоферм ОСОБА_1 в 2017 году стала ОСОБА_1 - вышла замуж за уроженца россии ОСОБА_5 . До 2014 года он занимался перепрошивкои? и настрои?кои? iPhone. В октябре 2020 внезапно стал кандидатом в депутаты горсовета от ОПЗЖ. В апреле 2020 зарегистрировал ФОП. Регулярно посещал Израиль , владеет недвижимостью в Днепре и ездит на новом Lexus, который оформлен на жену ОСОБА_1 . Сейчас для предприимчивого семейства ОСОБА_18-ОСОБА_1- ОСОБА_1 наступили не лучшие дни. Коррупционер ОСОБА_18 на том свете, внучку-русофилку взяла СБУ, а оккупационная армия рф терпит поражение и не сможет «освободить Днепр от нацистов». Так что ждать помощи им неоткуда. Внучке влиятельного деда и «перспективной IT-шнице» ОСОБА_1 светит конфискация и 10 увлекательных лет в тюрьме за измену Родине».
Джерело та автора статті не вказано.
ІНФОРМАЦІЯ_15 на веб сайті за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2/ було розміщено статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якій викладено наступне: «Ворожу ботоферму, яка займалася розгоном фейків і яку нещодавно викрила та припинила СБУ в Дніпрі, створила ОСОБА_1 - місцева працівниця IT-галузі, онука відомого колишнього ректора ДНУ ОСОБА_18 . Нагадаємо, 20 жовтня голова Дніпровської ОВ ОСОБА_15 повідомив про те, що зловмисники створили майже 10 тисяч фейкових акаунтів у соціальних мережах. Вони працювали на українському та західноєвропейському ринку. Боти шерили російську пропаганду про «нацистів», «злочини ЗСУ» та «бравих російських визволителів». ОСОБА_15 тоді заявив, що організувала ферму місцева працівниця IT-сфери, яка "продала Батьківщину за російські гонорари". Як з`ясувалося пізніше, йшлося про ОСОБА_1 . Чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_1 - уродженець росії. До 2014 року займався перепрошивкою та налаштуванням iPhone. У жовтні 2020 року раптово став кандидатом у депутати міськради від ОПЗЖ. ОСОБА_18 . Про причетність ОСОБА_1 написав місцевий політичний аналітик, колишній інженер КБ "Південне" ОСОБА_7 та місцеве видання D1. Але потім, видання цю новину у себе зачистило. Як повідомив ОСОБА_7 , ОСОБА_1 завдяки своєму діду ОСОБА_18 безкоштовно використовувала інфраструктуру очолюваного родичем ДНУ для власних комерційних проєктів - Grow Marketing School і GrantsEasy. Мати ОСОБА_1 ОСОБА_6 свого часу брала участь у виборах ректора ДНУ. Хотілось би зазначити, що й дід ОСОБА_18 неодноразово звинувачувався у тотальної корупції.»
Джерело:
ІНФОРМАЦІЯ_8 

ОСОБА_35 организации российской ботофермы в Днепре причастна IT-шница ОСОБА_1 , - ОСОБА_36 
ІНФОРМАЦІЯ_11 
ІНФОРМАЦІЯ_15 на веб сайті за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_8 було опубліковану статтю під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 : недвижимость в Крыму, муж-россиянин и дед-фанат ОСОБА_8» наступного змісту: « Днепрянка Анна ОСОБА_1 , которую СБУ подозревает в создании масштабной российской ботофермы, принадлежит к влиятельному клану и владеет элитной недвижимостью в оккупированном Крыму. Напомним, 20 октября глава Днепровской ОВА ОСОБА_15 сообщил о том, что злоумышленники создали почти 10 тысяч фейковых аккаунтов в социальных сетях. Они работали на украинский и западноевропейский рынок. Боты шерили российскую пропаганду про «нацистов», «преступления ЗСУ» и «бравых российских освободителей». ОСОБА_15 тогда заявил, что организовала ферму местная работница IT-сферы, которая «продала Родину за российские гонорары». Как выяснилось позже, речь шла об ОСОБА_1 . ОСОБА_1 31 год. Девичья фамилия ОСОБА_1. Она внучка ныне покойного многолетнего ректора ДНУ ОСОБА_18 , известного коррупционными скандалами и любовью «русского мира». Ее мать ОСОБА_6 возглавляла кафедру общеи? медицины ДНУ. Ее супруг - ОСОБА_38 - обустроил в государственном университете частныи? лабораторныи? центр «Вис Медик». Коммерческую деятельность тут развернула и сама ОСОБА_1 : в помещениях ДНУ бесплатно располагались ее компании GrantsEasy и Grow Marketing School. « Семейный подряд во главе с ректором ОСОБА_18 усиленно доил государственный университет», - пишет издание. Подчиненных ректора не раз брали на получении взяток, продаже лицензий браконьерам, торговле дипломами. Студенты и коллектив не раз добивались его отставки, но ОСОБА_18 руководил ДНУ 22 года - вместо положенных законом 2 скороков. В 2010 году ОСОБА_18 сделал патриарха ОСОБА_41 почетным доктором ДНУ, вручил ему грамоту, целовал руки и предоставил ему университетскую трибуну для лекций «о тесной связи науки и веры». Муж ОСОБА_1 - ОСОБА_1 - уроженец россии. До 2014 года занимался перепрошивкои? и настрои?кои? iPhone. В октябре 2020 внезапно стал кандидатом в депутаты горсовета от ОПЗЖ. Владеет недвижимостью в Днепре и ездит на новом Lexus, который оформлен на жену ОСОБА_1 . Ей также принадлежат элитные апартаменты на живописном Южном берегу оккупированного рф АДРЕСА_5. «Сейчас для предприимчивого семейства ОСОБА_18-ОСОБА_1-ОСОБА_1 наступили не лучшие дни. Коррупционер ОСОБА_18 на том свете, внучку-русофилку взяла СБУ, а оккупационная армия рф терпит поражение и не сможет «освободить Днепр от нацистов». Так что ждать помощи им неоткуда. Внучке влиятельного деда и «перспективной IT-шнице» ОСОБА_1 светит конфискация и 10 увлекательных лет в тюрьме за измену Родине», - пишет From.ua.».
Джерело та автора статті не вказано.
Відповідно до звіту за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі інтернет від ІНФОРМАЦІЯ_13 №134/2023-ЗВ:
1. За результатами проведеної перевірки веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_6 , було встановлено наступне: інформація про реєстранта доменного імені в службі Whois відомості скриті. ІР-адреса(и), якій/яким відповідає доменне ім`я IPvНОМЕР_3.
2. За результатами проведеної перевірки веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_16, було встановлено наступне: інформація про реєстранта доменного імені: Товариство з обмеженою відповідальністю «Нік.Юей», ідентифікаційний код НОМЕР_8.
3. За результатами проведеної перевірки веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_5, було встановлено наступне: інформація про реєстранта доменного імені в службі Whois відомості скриті. ІР-адреса(и), якій/яким відповідає доменне ім`я IPvНОМЕР_4. IPvНОМЕР_5; НОМЕР_6 та НОМЕР_7.
Згідно з Довідкою з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення від 20.06.2023 №123/2023-Д повідомлено наступну інформацію щодо доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_8: інформація про реєстранта доменного імені: фірма ІНФОРМАЦІЯ_12 ім`я та прізвище ОСОБА_45 . Адреса місцезнаходження АДРЕСА_4. Власник веб-сайту компанія ІНФОРМАЦІЯ_12.
Згідно з Довідкою з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення від 20.06.2023 №122/2023-Д повідомлено наступну інформацію щодо доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_5: інформація про реєстранта доменного імені в службі Whois відомості скриті. ІР-адреса(и), якій/яким відповідає доменне ім`я IPvНОМЕР_4. IPvНОМЕР_5; НОМЕР_6 та НОМЕР_7. Дані про власника веб-сайту відсутні.
Згідно з Довідкою з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення від 20.06.2023 №125/2023-Д повідомлено наступну інформацію щодо доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_6: інформація про реєстранта доменного імені: ОСОБА_46 , адреса місцезнаходження АДРЕСА_1 . Власником веб-сайту є ОСОБА_46 .
У довідці СБ України від 26.06.2023 №61х-1684/2 повідомлено, що згідно з Даними ЄРДР станом на 26.06.2023 року слідчими СБ України досудові розслідування у кримінальних провадженнях відносно позивача не здійснюються.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.
У статті 34 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.
Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб.
Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію, а також інформацію, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.
З позиції правової природи, право на захист честі, гідності та ділової репутації є частиною права на повагу до приватного життя, а підстави захисту такого права виникають, як правило, на стику взаємодії права (свободи) на вираження (думки) та права на повагу до приватного життя.
Суд наголошує на важливості права кожної людини на приватність і права на свободу вираження поглядів як основи демократичного суспільства. Ці права не є абсолютними і не мають ієрархічного характеру, оскільки мають однакову цінність.
Згідно зі статтею 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.
У частині першій статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18 Верховним Судом зроблено правовий висновок такого змісту: при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: 
а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; 
б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; 
в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; 
г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Відповідно до ст. ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі; гідність та честь фізичної особи є недоторканними; фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації; особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, ділової репутації.
Отже, право на поширення інформації про іншу особу пов`язується з обов`язком перевірити достовірність такої інформації, а також зустрічним правом особи, про яку поширюється інформація, вимагати поваги до її честі, гідності та ділової репутації.
Згідно ст. 275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.
Захист права на недоторканність честі, гідності та ділової репутації може здійснюватися у загальний спосіб: відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України), та/або у спеціальний: спростування недостовірної інформації (ст. 277 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 4, 6 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.
Таким чином, спростуванню підлягає негативна інформація про особу, яка набула поширення, тобто доведена до відома хоча б однієї особи, відмінної від позивача, зокрема через мережу Інтернет.
Суд зазначає, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. 
Якщо позов пред`явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону про пресу (2782-1) редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації. 
У разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації. 
У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. 
При опублікуванні чи іншому поширенні оспорюваної інформації без зазначення автора (наприклад, у редакційній статті) відповідачем у справі має бути орган, що здійснив випуск засобу масової інформації. 
Що стосується поширення негативної інформації в мережі інтернет, то відповідачем у такій справі є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту/порталу. При цьому саме позивач (людина, яка захищає своє чесне ім`я) зобов`язаний знайти і встановити дані цих осіб, оскільки ця інформація повинна бути відображена в позовній заяві.
Якщо ж автор поширеної інформації невідомий або його місце проживання/перебування встановити не вдається, якщо інформація має анонімний характер і доступ до сайту є вільним, то належним відповідачем у такій справі буде сам власник веб-сайту, на якму розміщувався інформаційний матеріал, оскільки саме цей власник ресурсу створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.
У пункті 6.5 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі N 904/4494/18 (провадження N 12-110гс19) викладено висновок про те, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.
Щодо відповідачів у справі.
Позивач вказує, що 21.10.2022 року їй стало відомо про те, що у мережі Інтернет на різних ресурсах розміщена неправдива інформація негативного змісту стосовно неї та членів її сім?ї. Ряд інтернет-видань та телеграм-каналів з посиланням на, як його було названо розповсюджувачами вказаної інформації, «політичного аналітика, колишнього інженера КБ «Південне» ОСОБА_7 опублікував інформацію про те, що нібито вона створила ворожу ботоферму, яку нещодавно викрила СБУ.
Позивач зазначає, що згодом на різних веб-сайтах з посиланням на того ж ОСОБА_2 була опублікована інформація про нібито причетність позивача до створення ботоферми для росповсюдження в Інтернеті російської пропоганди, а також негативна інформація про її родичів.
Також, позивач вказує, що у подальшому відповідач 1 опублікував спростування у мережі Фейсбук за наслідком листування з позивачем.
Стосовно відповідача 2 позивача вказує, що згаданий є власником сайту ІНФОРМАЦІЯ_6.
Судом встановлено такі відомості щодо авторів та джерел спірної інформації:
1. «ІТ-шнннца во главе российской ботофермы. Что известно о скандальной днепрянке ОСОБА_1 ». Джерело та автора статті не вказано.
2. «ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Джерело:
ІНФОРМАЦІЯ_8 

ІНФОРМАЦІЯ_11 К организации российской ботофермы в Днепре причастна IT -шница ОСОБА_1 , - ОСОБА_36 

ІНФОРМАЦІЯ_11 3. «ІНФОРМАЦІЯ_4 : недвижимость в Крыму, муж-россиянин и дед-фанат ОСОБА_8». Джерело та автора статті не вказано.
Судом встановлено наступні відомості щодо реєстрантів доменних імен:
1. ІНФОРМАЦІЯ_8: фірма ІНФОРМАЦІЯ_12 ім`я та прізвище ОСОБА_45 . Адреса місцезнаходження АДРЕСА_4. Власник веб-сайту компанія 
ІНФОРМАЦІЯ_12. 2. ІНФОРМАЦІЯ_5 : інформація про реєстранта доменного імені в службі Whois відомості скриті. Дані про власника веб-сайту відсутні.
3. ІНФОРМАЦІЯ_6: інформація про реєстранта доменного імені: ОСОБА_46 , адреса місцезнаходження АДРЕСА_1 . Власником веб-сайту є ОСОБА_46 .
Враховуючи наведені відомості, суд доходить до висновку що позовні вимоги до відповідача 2 (п.2 прохальної частини позову) пред`явлені до належного відповідача.
В той же час, виходячи з встановлених обставин суд зазначає, що позовні вимоги 1 та 3 пред`явленні до неналежних відповідачів, адже відомості про авторів матеріалів на сайті ІНФОРМАЦІЯ_8 та ІНФОРМАЦІЯ_5 відсутні. При цьому, власниками цих веб-сайтів є інші особи, аніж визначені позивачем. Відтак, суд залишає без задоволення позовні вимоги 1 та 3, як такі, що пред`явленні до неналежних відповідачів.
У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Положеннями ч. 1 ст. 48 ЦПК України визначено, що сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.
Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.
На позивача покладений обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.
Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів.
Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згоден, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.
З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.
Згідно з ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України (2004 року), норми якої кореспондуються зі статтею 51 ЦПК України (в редакції Закону№ 2147-VIІІ, чинній з 15.12.2017 року). Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.
Щодо позовних вимог до відповідача 1, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.
Підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.
Особа, яка звертається до суду з позовом вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.
Оцінка предмета заявленого позову, а відтак, наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (такий правовий висновок Верховного Суду викладений у Постановах від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 22.09.2022 у справі № 924/1146/21, від 06.10.2022 у справі № 922/2013/21, від 17.11.2022 у справі № 904/7841/21).
В обґрунтування наявності порушеного цивільного права (інтересу) позивач зазначив про те, що відповідачем 1 було поширено недостовірну інформацію стосовно позивача, у зв`язку з чим, інформація підлягає визнанню недостовірною
Проте, позивачем не надано доказів безпосереднього поширення відповідачем 1 недостовірної інформації.
Також, суд враховує визнання позивачем обставин опублікування відповідачем 1 спростування недостовірної інформації, що є підставою для залишення позовних вимог до відповідача 1 без задоволення.
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України).
При цьому, відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові (така правова позиція викладена, зокрема, у Постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19).
Поряд з цим, у названих Постановах Верховного Суду також відзначено, що у разі з`ясування обставин відсутності порушеного права позивача (що є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові), судам не потрібно вдаватись до оцінки спірних правовідносин на предмет відповідності положенням законодавства.
Враховуючи викладене вище, суд залишає без задоволення позовні вимоги, які пред`явленні до відповідача 1.
Щодо позовних вимог до відповідача 2 (п.2), суд зазначає наступне.
Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням (Постанова Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 918/233/18, пункт 8.3. Постанови Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 910/8593/20). При цьому вказаний висновок є загальним для вирішення спорів, предметом якого є захист ділової репутації.
За своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Судження є такою думкою, у якій при її висловлюванні дещо стверджується про предмет дійсності і яка об`єктивно є або істиною чи хибною і при цьому неодмінно однією із двох. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.
Фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Ураховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок і поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом (постанови Верховного Суду від 01.10.2019 у справі № 910/13556/18, від 21.11.2019 у справі № 927/791/18, від 18.03.2021 у справі № 927/791/18).
В Постанові від 18.03.2021 у справі № 927/791/18 Верховний Суд зазначив, що в дифамаційних спорах присутній обов`язок доказування правдивості висловлювань зі сторони відповідача та надав обґрунтовану позицію, що розповсюдження відносно особи звинувачень кримінального характеру є неприпустимим.
Суд дослідивши характер спірних висловлювань щодо позивача, вважає що спірна інформація була викладена у формі фактичного твердження та не є оціночним судженням, вказана інформація повідомляється чітко, точно та є констатацією факту того, що позивач вчиняла дії на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, що виключає можливість віднесення такої інформації до оціночних суджень, вона не є припущенням чи критикою позивача, та її можна перевірити на достовірність.
Відповідно до ч. 2 ст. 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел (інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо), не зобов`язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел, зобов`язана робити посилання на таке джерело.
Так, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач 2 перед поширенням інформації, про спростування якої заявляє позивач, перевірив її достовірність або отримав з офіційних джерел.
Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази про притягнення позивача до кримінальної відповідальності.
З обставин даної справи випливає, що втручання у право позивача на недоторканність його честі та гідності було свавільним, неправомірним та не легітимним, оскільки не містило жодного фактичного підґрунтя. 
Позивач вказує, що порушення співвідповідачами його честі, гідності та ділової репутації полягає в тому, що негативна інформація порушила нормальні соціальні та робочі зв1язки позивача.
Враховуючи встановлені обставини та зважаючи на доводи позивача суд вважає, що оприлюднена інформація щодо позивача в момент її публікації була недостовірною, особисті немайнові права позивача порушені та підлягають судовому захисту, а позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 18, 133, 141, 259, 263-265, 280-282, 289, ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної особи - задовольнити частково;
Визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 інформацію, поширену на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_16 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2/ під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2 » та в абзацах з наступним змістом:
Ворожу ботоферму по розгону фейків, яку нещодавно накрила та припинило роботу СБУ в Дніпрі, с творила ОСОБА_1 - місцева працівниця ІТ-галузі, онука відомого колишнього ректора ДНУ ОСОБА_18...».
Поки вся Україна бореться з російським агресором, у неї під носом в Дніпрі скандально відомі корупціонери і а їх родичі працюють на ресора заробляючи гроші на зраді.»
Правоохоронці повідомляють, що наразі фігурантці загрожує до 10 років позбавлення волі. Але будуть вони покарані, це питання!...»
Зобов`язати ОСОБА_3 протягом п`яти днів з дня набрання законної сили рішення спростувати інформацію поширену на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_16 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_7/ під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Стягнути пропорційно з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок
Позивач: ОСОБА_1 (РПОКПП: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 );
Відповідач 1: ОСОБА_2 (РПОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_3 );
Відповідач 2: ОСОБА_3 (РПОКПП невідомий; АДРЕСА_1 );
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду;
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення;
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення;
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя         В.В. Гребенюк