ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2026 р.         м. Чернівці 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В. П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності –  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який працює начальником дільниці в ТзОВ «БУДТОРГІНВЕСТ», розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності –  ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 01 травня 2026 року, - 
ВСТАНОВИВ:
Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 01 травня 2026 року  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Стягнуто з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. 
Згідно постанови районного суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 556162,  ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 01.01.2026 року о 01.42 годині керував транспортним засобом марки «Мерседес-Бенц», д. н. з. НОМЕР_1 , по вулиці Ростицька, 22 м. Чернівці з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
На вказану постанову особою, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову судді, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП. 

ЄУНСС: 727/97/26     Головуючий у І інстанції: Смотрицький В. Г.
НП: 33/822/211/26     Головуючий в апеляційній ін-ції: Давній В. П.

Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, при цьому суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до дослідження та оцінки доказів по справі, що потягло за собою необґрунтоване судове рішення. Суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.
Зазначає, що підставами для скасування оскаржуваної постанови суду є: - незаконна зупинка поліцейськими його транспортного засобу; - відсутність безперервного відеозапису з нагрудних камер поліцейських; - порушення права на захист; - медична некомпетентність патрульної поліції та процедури огляду; відсутність вилучення посвідчення водія; відсутність підписів та належних доказів у постанові.
Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав наведених у ній, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного. 
Згідно приписів ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. 
Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.
Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 556162 від 01.01.2026 року, де викладено обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з якого слідує, що останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (а. с. 1); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а. с. 5) зі змісту якого вбачається, що у водія ОСОБА_1 виявленні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; від проходження огляду відмовився; направленням на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до ЧОНД (а. с. 6), яке складене у відповідності до вимог закону, та підписане уповноваженою особою, яка його склала, зауваження відсутні; відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, що здійснювали оформлення та з яких видно, що під час перевірки документів водія ОСОБА_1 у працівника поліції виникла підозра, що останній, перебуває в стані алкогольного сп`яніння по виявленим ознакам, що передбачені п. 4 розд. 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкції), у зв`язку із чим поліцейським неодноразово було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, однак останній відмовився. При цьому працівником поліції було роз`яснено ОСОБА_1 суть правопорушення, наслідки його відмови, його права, надано можливість надати пояснення.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів і викладених обставин в них, по справі не вбачається. 
Районним судом досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом». 
Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою, як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного. 
Твердження апелянта про те, що законних підстав для складання протоколу у поліцейських не було, беручи до уваги вище наведене, суд апеляційної інстанції вважає нікчемними, при тому, що із наявних у справі письмових доказів не вбачається порушення порядку складення протоколу.
Доводи правопорушника про безпідставність зупинки, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке. 
З відеозапису судом апеляційної інстанції було встановлено, що підставою зупинки транспортного засобу стало – керування транспортним засобом ОСОБА_1 в комендантську годину (02:18).
Разом з тим, слід зазначити, що з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, не згода водія із причинами зупинки або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки. Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема алкогольного сп`яніння.
Твердження апелянта про неналежність доказів, долучених до матеріалів справи, на що у своїй скарзі посилається апелянт, то такі доводи є безпідставними, оскільки відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, протоколом про адміністративне правопорушення, на підставі показань технічних приладів, що мають функції відеозапису чи кінозйомки, іншими документами.
Всі інші апеляційні доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При цьому апеляційний суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2007 у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Враховуючи положення ст. 251 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З огляду на вищенаведене при апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст. 268, 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене ОСОБА_1 правопорушення, за ч. l ст. 130 КУпАП.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено. 
Керуючись ст.ст. 130, 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності –  ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 01 травня 2026 року щодо  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий, суддя 
Чернівецького апеляційного суду     В. П. Давній