1	Справа № 335/4776/26  3/335/1113/2026 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року м. Запоріжжя

Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Геєць Ю.В., розглянувши об`єднану справу про адміністративне правопорушення за протоколами серії ЕПР1 № 647080, серії ЕПР1 № 647067, ЕПР1 № 647041, ЕПР1 № 647056, що надійшла з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:
15.04.2026 року о 07-56 годині, в м. Запоріжжя, вул. Вячеслава Зайцева, на нерегульованому перехресті з вул. Прибрежна магістраль, водій транспортного засобу «ВАЗ 211540», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 під час зміни напрямку руху поворотом праворуч не впевнився в безпеці своїх дій та скоїв зіткнення з рухаючимся у попутному напрямку праворуч транспортним засобом «ЗАЗ Lanos», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП транспортні засоби механічно пошкодженні, завдані матеріальні збитки, травмовані відсутні.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України.
Крім того, 15.04.2026 року о 07-56 годині, в м. Запоріжжя, вул. Вячеслава Зайцева, на нерегульованому перехресті з вул. Прибрежна магістраль, водій транспортного засобу «ВАЗ 211540», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , будучи учасником ДТП, місце пригоди залишив.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.10 а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України.
Також, 15.04.2026 року о 07-56 годині, в м. Запоріжжя, вул. Вячеслава Зайцева, на нерегульованому перехресті з вул. Прибрежна магістраль, водій транспортного засобу «ВАЗ 211540», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не мав чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.1 ґ Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України.
Разом з цим, 15.04.2026 року о 07-56 годині, в м. Запоріжжя, вул. Вячеслава Зайцева, на нерегульованому перехресті з вул. Прибрежна магістраль, водій транспортного засобу «ВАЗ 211540», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 керував транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.1 а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України.
В судовому засіданні, за участю законного представника ОСОБА_1 матері ОСОБА_3 , ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП визнав.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП на підставі наступного.
Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації. 
Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.
Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Диспозиція ст. 124 КпАП України передбачає певні наслідки, як обов`язковий елемент об`єктивної сторони цього правопорушення: пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що знаходиться у причинному зв`язку з порушенням правил дорожнього руху.
Відповідно до п. 1.10 ПДР України дорожньо-транспортна пригода – це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.
Відповідно до п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; не вчиняти дій, внаслідок яких може бути пошкоджено автомобільні дороги та їх складові, а також завдано шкоди користувачам, та інше.
Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Відповідно до п. 2.10 а Правил дорожнього руху України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Частина 1 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством
Відповідно до п. 2.1 ґ Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат “Зелена картка” (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування “Зелена картка”.
Частина 2 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Відповідно до п. 2.1 а Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України підтверджена матеріалами справи, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення від 15.04.2026 року серії ЕПР1 № 647041, з якого вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 ПДР України, під час керування автомобілем, що призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП; 
- схемою місця ДТП до протоколу, в якій вказано місце розташування транспортних засіб на дорозі, місце зіткнення, умови погоди, стану дорожнього покриття, освітлення;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;
- фото-таблицею.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КпАП України підтверджена матеріалами справи, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення від 15.04.2026 року серії ЕПР1 № 647056, з якого вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 а ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП; 
- копією схеми місця ДТП до протоколу, в якій вказано місце розташування транспортних засіб на дорозі, місце зіткнення, умови погоди, стану дорожнього покриття, освітлення;
- копіями письмових пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;
- фото-таблицею.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України підтверджена матеріалами справи, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення від 15.04.2026 року серії ЕПР1 № 647067, з якого вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 ґ ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП; 
- копією схеми місця ДТП до протоколу, в якій вказано місце розташування транспортних засіб на дорозі, місце зіткнення, умови погоди, стану дорожнього покриття, освітлення;
- копіями письмових пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;
- фото-таблицею.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КпАП України підтверджена матеріалами справи, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення від 15.04.2026 року серії ЕПР1 № 647080, з якого вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП;
- копією схеми місця ДТП до протоколу, в якій вказано місце розташування транспортних засіб на дорозі, місце зіткнення, умови погоди, стану дорожнього покриття, освітлення;
- копіями письмових пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;
- фото-таблицею.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, викладеною у рішенні «Хан проти Сполученого Королівства», в якому зазначено, що, хоча один із доказів і містить ознаки процесуального порушення, проте, сам судовий розгляд був справедливим і інші докази у своїй сукупності свідчать про винуватість особи, а сам факт вчинення діяння розумних сумнівів не викликає, суд не зобов`язаний визнавати цей доказ недопустимим.
Під час перевірки судом матеріалів справи, відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, суттєвих порушень допущених при їх складанні не встановлено, під час складання матеріалів справи дотримано положення ст. 270 КУпАП.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, викладеною у рішенні «Хан проти Сполученого Королівства», в якому зазначено, що, хоча один із доказів і містить ознаки процесуального порушення, проте, сам судовий розгляд був справедливим і інші докази у своїй сукупності свідчать про винуватість особи, а сам факт вчинення діяння розумних сумнівів не викликає, суд не зобов`язаний визнавати цей доказ недопустимим.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом».
На підставі ст. 221 КУпАП Судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - четвертою та сьомою статті 41, статтями 41-1 - 41-3, 42-1, 42-2, частинами третьою та четвертою статті 42-4, частиною першою статті 44, статтею 44-1, частиною першою статті 44-3, статтями 46-1, 46-2, 51, 51-2, 51-4, частинами другою, четвертою та п`ятою статті 85, статтями 85-1, 88 - 88-2, 89, 90, 91, 91-5, 91-6, 92-1, 96-2, 98, 101-103, 103-3, частиною першою статті 106-1, статтями 106-2, 107-1, частиною другою статті 112, частинами четвертою, сьомою і дев`ятою статті 121, частиною третьою статті 121-3, частиною п`ятою статті 122, частиною першою статті 122-2, статтями 122-4, 122-5, частинами другою і третьою статті 123, статтею 124, частинами третьою і п`ятою статті 126, частиною четвертою статті 127, статтею 127-1, частиною третьою статті 127-4, статтею 130, частинами другою і третьою статті 133, статтями 135-1, 139, частиною четвертою статті 140, статтями 146, 149-1, частиною другою статті 154, статтею 155-1, частинами першою, третьою і четвертою статті 156, статтями 156-4, 160, 161-1, 162, 162-1, 162-3, 163-1 - 163-4, частиною другою статті 163-7, статтями 163-12, частинами другою і третьою статті 163-17, статтями 164, 164-3, 164-5-164-8, 164-10, 164-12, 164-13, частини третя - шоста статті 164-14, статті 164-15-164-19, 166-1 - 166-4, частинами першою, другою, дев`ятою та десятою статті 166-6, статтями 166-8 - 166-12, 166-14 - 166-18, 166-21, 166-23, 166-24, 166-25, 166-27, 166-28, 171-2, 172-4 - 172-20, 173 - 173-2, 173-4-173-7, частинами другою і третьою статті 173-8, статтями 174, 177-2, частиною третьою статті 178, статтею 180-1, частинами першою, другою і третьою статті 181, частиною другою статті 182, статтями 183-1 - 185-11, 185-13, 185-15, 186-1, 186-5 - 186-8, 187, 188, 188-1, 188-13 (крім справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з невиконанням законних вимог державного виконавця), 188-14, 188-17, 188-19, 188-22, 188-25, 188-27, 188-28, 188-31, 188-32, 188-33, 188-34, 188-35, 188-38, 188-39, 188-40, 188-41, 188-45, 188-46, 188-46-1, 188-46-2, 188-47, 188-48, 188-49, 188-50, 188-51, 188-54, 188-55, 188-57, частиною першою статті 189-1, статтями 189-3, 190, 191, 193, 195-1 - 195-6, статтями 204, 204-1, 204-3, 206-1, 212-2, частинами першою - одинадцятою статті 212-3, статтями 212-4-212-24 цього Кодексу, а також справи про адміністративні правопорушення, вчинені особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років.
Відповідно ч. 2 ст. 13 КУпАП відповідальність неповнолітніх - у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 121-127, частинами першою, другою і третьою статті 130, статтею 139,частиною другою статті 156,статтями 173, 174, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Докази, що містяться в матеріалах справи є належними, допустимими і достатніми, узгоджуються між собою та у своїй сукупності вказують на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП КУпАП.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачені ст. 124 КУпАП, оскільки саме дії ОСОБА_1 , який не дотримався під час керування транспортним засобом вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, знаходяться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди, ст. 122-4 КУпАП, оскільки будучи учасником ДТП, місце пригоди залишив, ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки не мав чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки керував транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом.
Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Ч. 2 ст. 307 КУпАП передбачено, що у разі відсутності самостійного заробітку в осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративне правопорушення, штраф стягується з батьків або осіб, які їх замінюють.
Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання. Особливої уваги набуває досягнення мети покарання щодо запобігання вчиненню нових правопорушень, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.
Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.
Подібна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 у справі №702/301/20.
Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суддя у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, яке є суспільно небезпечним, дані про особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан порушника, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують його відповідальність, суд дійшов до висновку про необхідність призначення стягнення за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн., за ст. 122-4 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн., за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 425 грн., за ч. 2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн. у дохід держави, на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, визначити остаточне адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3 400 грн. у дохід держави.
З урахуванням положень ч.ч. 1, 2 ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» відповідно до яких судовий збір, розмір і порядок сплати якого встановлюється законом, у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 8, 27, 33-36, 122-4, 124, 126, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП і накласти стягнення з урахуванням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3 400 грн. у дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп. 
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя: Ю.В. Геєць