Справа № 420/33882/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,- 
В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 09 жовтня 2025 року надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати пункт 4 наказу Головного управління національної поліції в Одеській області від 01.09.2025 року № 2076, яким капітана поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора роти № 4 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №1095 о/с від 02.09.2025 року в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 (0064341), старшого інспектора роти № 4 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській зі служби в поліції;
- поновити ОСОБА_1 на посаді капітана поліції, старшого інспектора роти № 4 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 , старшого інспектора роти № 4 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області середній заробіток за період вимушеного прогулу з 02.09.2025 року по день ухвалення судового рішення.
Позиція позивача обґрунтовується наступним
Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що наказом Головного управління національної поліції в Одеській області № 2076 від 01.09.2025 року про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських БПОП(С) ГУНП в Одеській області до капітана поліції ОСОБА_1 (0064341), старшого інспектора роти № 4 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області було застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 2, 4 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (зі змінами), що виразилось у невиконанні наказів командування зведеного підрозділу Департаменту превентивної діяльності НПУ від 22.08.2025 № 908 ДСК /ВС, від 24.08.2025 № 920 ДСК / ВС «Про виконання бойового (спеціального) завдання».
У зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Головним управлінням національної поліції в Одеській області видано наказ № 1095 о/с від 02.09.2025 року, яким звільнено капітана поліції ОСОБА_1 (0064341), старшого інспектора роти № 4 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області зі служби в поліції з 03.09.2025 року за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» та виплачено грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку.
Як вбачається зі змісту Наказу Головного управління національної поліції в Одеській області № 2076 від 01.09.2025 року, підставою для застосування до капітана поліції ОСОБА_1 (0064341), старшого інспектора роти № 4 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції вказано наступні обставини. 23.08.2025 року о 18:00 у визначеному місці н. п. Краматорськ Краматорського району Донецької області майором поліції ОСОБА_2 до окремих поліцейських, зокрема до капітана поліції ОСОБА_1 доведено зміст наказу командира ЗП ДПІД НПУ від 22.08.2025 року № 908 ДСК/ВС «Про виконання бойового (спеціального) завдання». 
Зазначеним наказом працівники поліції залучалися до виконання бойових (спеціальних) завдань з метою посилення стійкості оборони н. п. Торецьк у смузі відповідальності 100-ї окремої механізованої бригади операційної зони угруповання військ (сил) « ІНФОРМАЦІЯ_1 », на певній вогневій позиції. Після оголошення вказаного наказу, капітан поліції ОСОБА_1 (0064341), старший інспектор роти № 4 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області заявив, що його зміст йому зрозумілий, проте у зв`язку з поганим станом здоров`я він позбавлений можливості його виконати. 
Внаслідок цього, за наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 28.08.2025 року № 2042 проведено службове розслідування з приводу можливого порушення службової дисципліни окремими поліцейськими, зокрема капітаном ОСОБА_1 , що виразилося в невиконанні наказів командування зведеного підрозділу Департаменту превентивної діяльності НПУ щодо поставлених бойових (спеціальних) завдань. 
Позивач вважає, що службове розслідування призначено та проведено протиправно, під час проведення службового розслідування Відповідачем не встановлено всіх фактичних обставин, що стали підставою для притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності, внаслідок чого у діях відсутній склад дисциплінарного проступку, а застосований вид дисциплінарного стягнення не є пропорційним його діянню. 
Позиція відповідача обґрунтовується наступним
Відповідач – ГУНП в Одеській області заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що спірний наказ про звільнення позивача прийнято у межах повноважень, у спосіб та порядку, визначених Законом України «Про Національну поліцію» та Дисциплінарним статутом Національної поліції України.
У відзиві зазначено, що позивач, як поліцейський підрозділу поліції особливого призначення, зобов`язаний неухильно виконувати накази керівництва, дотримуватись службової дисципліни та Присяги поліцейського, особливо в умовах воєнного стану та виконання бойових (спеціальних) завдань.
Відповідач вказав, що наказом ГУНП в Одеській області працівників БПОП(С), у тому числі позивача, було відряджено до складу сил ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » для виконання бойових завдань. У подальшому позивачу були доведені бойові накази від 22.08.2025 №908 ДСК/ВС та від 24.08.2025 №920 ДСК/ВС щодо виконання бойових (спеціальних) завдань у районі проведення бойових дій, однак позивач відмовився від їх виконання, посилаючись на стан здоров`я.
За результатами службового розслідування встановлено, що позивач був належним чином ознайомлений із зазначеними наказами, їх зміст йому був зрозумілий, однак будь-яких належних медичних документів чи інших доказів неможливості їх виконання ним не надано. Водночас присутні під час доведення наказів психолог та медичний працівник не виявили у позивача протипоказань до виконання бойових (спеціальних) завдань.
Відповідач зазначив, що відмова від виконання бойового наказу в умовах воєнного стану є істотним дисциплінарним проступком, який підриває авторитет поліції, створює загрозу належному виконанню бойових завдань та може спричинити негативні наслідки для інших працівників і безпеки держави.
Також ГУНП в Одеській області вказало, що службове розслідування проведено з дотриманням вимог Дисциплінарного статуту та Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, а обраний вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є співмірним тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та відповідає дискреційним повноваженням керівника.
Крім того, відповідач послався на правові висновки Верховного Суду щодо дискреційності повноважень керівника при обранні виду дисциплінарного стягнення та пропорційності застосування звільнення зі служби за вчинення істотного дисциплінарного проступку. 
Процесуальні дії та клопотання учасників справи 
Ухвалою суду від 21 жовтня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу – залишено без руху.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - повернуто позивачу.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
22 грудня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла справа №420/33882/25 та згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2025 року, адміністративну справу за №420/33882 передано на розгляд судді Одеського окружного адміністративного суду Стефанову С.О. 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України. 
Ухвалою суду від 24 грудня 2025 року витребувано у ОСОБА_1 належним чином засвідчені копії доказів (у разі їх наявності) на підтвердження обставин викладених позивачем у позові, а саме: щодо поганого та незадовільного стану здоров`я позивача на час оголошення наказу командира ЗП ДПД НПУ від 22.08.2025 року № 908 ДСК/ВС «Про виконання бойового (спеціального) завдання»; щодо складання та подання позивачем рапортів на ім`я командира щодо його поганого та незадовільного стану здоров`я та позбавлення можливості виконання наказу командира ЗП ДПД НПУ від 22.08.2025 року № 908 ДСК/ВС «Про виконання бойового (спеціального) завдання» на час та після його оголошення. 
Зобов`язано позивача надати витребувані судом документи у строк до 11 січня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду, розташованого за адресою: 65062, м. Одеса, Фонтанська дорога, 14. 
31 грудня 2025 року від Головного управління Національної поліції в Одеській області до суду надійшла заява про залишення позову без розгляду (вхід. № ЕС/138401/25), в якій заявник просить суд залишити позов без розгляду, у зв`язку із неповажністю причин пропуску процесуального строку, встановленого Дисциплінарним статутом Національної поліції України та частиною 5 статті 122 КАС України. 
31 грудня 2025 року від Головного управління Національної поліції в Одеській області до суду надійшла заява про заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
07 січня 2025 року від Головного управління Національної поліції в Одеській області до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи № 420/33882/25 за позовом ОСОБА_1 витребованих ухвалою суду від ГУНП в Одеській області доказів.
08 січня 2025 року від Головного управління Національної поліції в Одеській області до суду надійшло клопотання про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву по справі №420/33882/25 на визначений судом строк.
12 січня 2026 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про продовження строку для виконання вимог ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 року у справі № 420/33882/25 щодо витребування доказів.
Ухвалою суду від 14 січня 2026 року клопотання ОСОБА_1 про продовження процесуального строку у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу – задоволено. 
Продовжено ОСОБА_1 строк для виконання вимог ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 року у справі № 420/33882/25 на 10 (десять) днів, з дня отримання копії даної ухвали.
15 січня 2026 року від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 15 січня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишено без руху. 
Надано позивачу 5-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали. 
19 січня 2026 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.
22 січня 2026 року від позивача до суду надійшла заява про визнання поважним та поновлення строку на звернення до адміністративного суду.
22 січня 2026 року від позивача до суду надійшла заява про продовження строку на подання відповіді на відзив.
26 січня 2026 року від відповідача до суду надійшли заперечення на заяву позивача про поновлення строку на звернення до адміністративного суду.
Ухвалою суду від 26 січня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу – залишено без розгляду. 
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2026 року ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 січня 2026 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
09 квітня 2026 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла справа №420/33882/25 та згідно Протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду, адміністративну справу за №420/33882/25 передано на розгляд судді Одеського окружного адміністративного суду Стефанову С.О. 
Ухвалою суду від 13 квітня 2026 року прийнято справу №420/33882/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - до розгляду. 
Продовжено розгляд адміністративної справи №420/8776/24 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті. 
29 квітня 2026 року від Головного управління Національної поліції в Одеській області до суду надійшло клопотання в якому відповідач, враховуючи, що з моменту подачі процесуальних документів позиція ГУНП в Одеській області не змінилася, а тому подані процесуальні документи до Одеського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд», а саме заяву від 30.12.2025, клопотання про долучення доказів від 06.01.2026 та відзив на позовну заяву від 16.01.2026 просить вважати як подані на виконання ухвали ООАС від 13 квітня 2026 року. 
14 травня 2026 року від Головного управління Національної поліції в Одеській області до суду до суду надійшли додаткові письмові пояснення по справі. 
Станом на 21 травня 2026 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиції позивача та відповідача, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини. 
Обставини справи встановлені судом
Наказом Головного управління національної поліції в Одеській області № 2076 від 01.09.2025 року про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських БПОП(С) ГУНП в Одеській області до капітана поліції ОСОБА_1 (0064341), старшого інспектора роти № 4 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області було застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 2, 4 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (зі змінами), що виразилось у невиконанні наказів командування зведеного підрозділу Департаменту превентивної діяльності НПУ від 22.08.2025 № 908 ДСК / ВС, від 24.08.2025 № 920 ДСК / ВС «Про виконання бойового (спеціального) завдання».
Як вбачається зі змісту Наказу Головного управління національної поліції в Одеській області № 2076 від 01.09.2025 року, підставою для застосування до капітана поліції ОСОБА_1 (0064341), старшого інспектора роти № 4 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції вказано наступні обставини.
23.08.2025 року о 18:00 у визначеному місці н. п. Краматорськ Краматорського району Донецької області майором поліції ОСОБА_2 до окремих поліцейських, зокрема до капітана поліції ОСОБА_1 доведено зміст наказу командира ЗП ДПІД НПУ від 22.08.2025 року № 908 ДСК/ВС «Про виконання бойового (спеціального) завдання». Зазначеним наказом працівники поліції залучалися до виконання бойових (спеціальних) завдань з метою посилення стійкості оборони н. п. Торецьк у смузі відповідальності 100-ї окремої механізованої бригади операційної зони угруповання військ (сил) « ІНФОРМАЦІЯ_1 », на певній вогневій позиції. 
Після оголошення вказаного наказу, капітан поліції ОСОБА_1 (0064341), старший інспектор роти № 4 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області заявив, що його зміст йому зрозумілий, проте у зв`язку з поганим станом здоров`я він позбавлений можливості його виконати. 
Внаслідок цього, за наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 28.08.2025 року № 2042 проведено службове розслідування з приводу можливого порушення службової дисципліни окремими поліцейськими, зокрема капітаном ОСОБА_1 , що виразилося в невиконанні наказів командування зведеного підрозділу Департаменту превентивної діяльності НПУ щодо поставлених бойових (спеціальних) завдань.
За результатами службового розслідування складено Висновок службового розслідування за відомостями, викладеними у доповідній записці командира БПОП(С) ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 від 28.07.2025 № 85417-2025, затверджений 01.09.2025 року начальником ГУНП в Одеській області генерал поліції третього рангу Іваном Жук. 
Так, з матеріалів службового розслідування вбачається, що відповідно до оперативної директиви Головнокомандувача ЗСУ від 20 липня 2025 № 1692, ОКП «Київ» ЗСУ з 00:00 08 серпня 2025 року перейшло на корпусну систему управління. 
У зв`язку з цим оперативно-стратегічне угруповання військ (ОСУВ) « ІНФОРМАЦІЯ_3 » переформовано (перейменовано) на ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». 
Згідно з листом НПУ від 06.08.2025 № 7292 та наказом ГУНП в Одеській області від 07.08.2025 № 1323 ДСК, працівників БПОП(С) ГУНП в Одеській області відряджено до складу сил ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у підпорядкування командиру зведених підрозділів ДПОП ОШБ НПУ «Лють» із залученням до виконання бойових (спеціальних) завдань відповідно до бойового розпорядження Головнокомандувача ЗСУ від 28.12.2024 № 26499 ДПУ-3 – Лозова. 
З метою перевірки відомостей, викладених у доповідній записці командира БПОП(С) капітана поліції ОСОБА_3 від 27.08.2025 № 107257-2025 (392879), наказом ГУНП в Одеській області від 28.08.2025 № 2042 призначено проведення службового розслідування. 
У ході проведення службового розслідування встановлено, що згідно з наказом ГУНП в області від 28.06.2025 № 1090 ДСК, з 29.06.2025 окремих працівників БПОП(С) відряджено до ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » для виконання бойових (спеціальних) завдань із забезпечення національної безпеки й оборони та відсічі збройної агресії проти України. 
В свою чергу відповідно до бойового розпорядження Головнокомандувача ЗСУ від 28.12.2024 № 26499 ДПУ-3 – Лозова, працівники БПОП(С) у складі ЗП ДПД НПУ залучені до виконання бойових завдань у взаємодії зі Збройними Силами України та іншими складовими сектору безпеки і оборони держави. 
13.08.2025 о 18:10 у визначеному місці в м. Краматорськ заступником командира БПОП(С) ГУНП у Одеській області майором поліції ОСОБА_2 , у присутності командира БПОП(С) ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 , працівників відділення моніторингу та контролю цього ж батальйону, начальника відділу психологічного забезпечення УКЗ ДПОП «ОШБ «Лють» підполковника поліції ОСОБА_4 та заступника начальника відділу лікувально евакуаційного забезпечення («медична рота») ДПОП «Лють» капітана поліції ОСОБА_5 , до окремих поліцейських було доведено зміст наказу командира ЗП ДПД НПУ підполковника поліції ОСОБА_6 від 09.08.2025 № 836 ДСК/військовий стан «Про виконання бойового (спеціального) завдання» (далі – наказ № 836 ДСК/ВС). 
Вказаним наказом визначених працівників поліції залучено до виконання бойових (спеціальних) завдань з ведення та посилення стійкості оборони населеного пункту Торецьк у смузі відповідальності НОМЕР_1 окремої механізованої бригади операційної зони угрупування військ (сил) «Схід», на вогневу позицію «……». 
23.08.2025 о 18:00 у м. Краматорськ майором поліції ОСОБА_7 , у присутності працівників відділення моніторингу та контролю, підполковника поліції ОСОБА_8 та капітана поліції ОСОБА_9 , було доведено наказ від 22.08.2025 № 908 ДСК/ВС поліцейським: капітану поліції ОСОБА_1 , старшому сержанту поліції ОСОБА_10 , старшому сержанту поліції ОСОБА_11 та сержанту поліції ОСОБА_12 . 
Усі вони повідомили, що наказ їм зрозумілий, але виконати його не можуть через погіршення стану здоров`я. За висновками психологічних досліджень (липень-серпень 2025) їхній стан оцінено як середній рівень (помірна активність, прояви апатії, дратівливості, тривожності). Додаткової допомоги не потребували, гострих стресових реакцій не виявлено. 
25.08.2025 о 18:18 у м. Краматорськ майором поліції ОСОБА_7 , у присутності працівників відділення моніторингу та контролю, підполковника поліції ОСОБА_8 та капітана поліції ОСОБА_9 , було доведено наказ від 24.08.2025 № 920 ДСК/ВС поліцейським: ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 . 
Усі зазначені поліцейські повідомили, що наказ зрозумілий, проте виконати його не готові з різних причин, у тому числі через стан здоров`я. ОСОБА_25 пояснила, що їм було надано підтримку черговим психологом, їхній стан оцінювався як задовільний, гострих стресових реакцій не виявлено. 
Опитаний під час проведення службового розслідування заступник начальника відділу – лікар відділу лікувально-евакуаційного забезпечення управління домедичної та медичної допомоги («медична рота») ДПОП «ОШБ «Лють» капітан поліції ОСОБА_9 пояснив наступне, що він дійсно проходить службу в Національній поліції України та призначений на вищевказану посаду управління домедичної та медичної допомоги («медична рота») Департаменту поліції особливого призначення « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (далі – ДПОП «ОШБ «Лють»). 
На підставі наказу ДПОП «ОШБ «Лють» капітан поліції ОСОБА_26 перебуває у відрядженні в Донецькій області для виконання службових завдань та обов`язків у складі медичного пункту (медичного пункту тимчасового базування) зведених підрозділів ДПОП «ОШБ «Лють». 
Так, 23.08.2025 о 18:00 у визначеному місці населеного пункту Краматорськ Донецької області заступником командира БПОП(С) майором поліції ОСОБА_7 , у присутності працівників відділення моніторингу та контролю цього ж батальйону, капітана поліції ОСОБА_9 та підполковника поліції ОСОБА_8 , поліцейським БПОП(С) – капітану поліції ОСОБА_1 , старшому сержанту поліції ОСОБА_10 , старшому сержанту поліції ОСОБА_11 та сержанту поліції ОСОБА_12 – було доведено наказ командира ЗП ДПД НПУ підполковника поліції Владислава Юрова від 22.08.2025 № 908 ДСК/ВС. 
У подальшому, на запитання майора поліції Волощука, вищевказані поліцейські повідомили, що зміст наказу їм зрозумілий, однак з різних причин, зокрема через незадовільний стан здоров`я, вони не готові його виконати. 
При цьому, за словами капітана поліції ОСОБА_5 , до медичного пункту тимчасового базування від 23.08.2025 ці особи не звертались, медичних протипоказань чи негативних станів, які б свідчили про їхню нездатність виконувати бойові (спеціальні) завдання, не встановлено. 
25.08.2025 о 18:18 аналогічним чином у Краматорську було доведено наказ командира ЗП ДПД НПУ від 24.08.2025 № 920 ДСК/ВС, де низка поліцейських ( ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ) також заявили про неможливість виконання наказу. Капітаном поліції ОСОБА_27 встановлено, що лише у майора поліції Червенкова та підполковника поліції Іващенка дійсно наявні медичні протипоказання.
За висновком службового розслідування дисциплінарна комісія прийшла до висновку про те, що за вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 2, 4 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (зі змінами), що виразилось невиконанні наказів командування зведеного підрозділу Департаменту превентивної діяльності НПУ від 22.08.2025 № 908 ДСК/ВС, від 24.08.2025 № 920 ДСК/ВС «Про виконання бойового (спеціального) завдання», до капітана поліції ОСОБА_28 (0064341), старшого інспектора роти № 4 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП Одеській області, застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції. 
У зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Головним управлінням національної поліції в Одеській області видано наказ № 1095 о/с від 02.09.2025 року, яким звільнено капітана поліції ОСОБА_1 (0064341), старшого інспектора роти № 4 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області зі служби в поліції з 03.09.2025 року за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» та виплачено грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку. 
Вважаючи протиправними спірні накази, позивач звернувся до суду з позовною заявою.
Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного. 
Джерела права та висновки суду
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».
Частиною першою статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» (тут та надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що поліцейський зобов`язаний, зокрема неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського (п.1); професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва (п.2).
За вимогами частини першої та другої статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Згідно з преамбулою Дисциплінарного статуту Національної поліції України (далі -Дисциплінарний статут), цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту закріплено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком у силу статті 12 Дисциплінарного статуту визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Суд зазначає, що підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
За приписами частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється (частина п`ята статті 13 Дисциплінарного статуту).
Як обумовлено частинами першою та другою статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Разом із тим, дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
У відповідності до приписів статті 14 Дисциплінарного статуту, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.
Службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.
У разі вчинення незначного порушення службової дисципліни начальник може обмежитись усним попередженням особи рядового або начальницького складу щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (частина десята статті 14 Дисциплінарного статуту).
Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок №893).
Пунктом 2 розділу ІІ Порядку № 893 визначено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до пункту 2 розділу VI Порядку №893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Вимоги до змісту висновку службового розслідування визначені пунктом 4 розділу VI Порядку №893, що узгоджуються з положеннями статей 15, 19 Дисциплінарного статуту.
У силу пункту 9 розділу VI Порядку №893 висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника. Враховуючи думку членів дисциплінарної комісії та на підставі поданих матеріалів службового розслідування уповноважений керівник може прийняти рішення про накладення на поліцейського іншого виду дисциплінарного стягнення, що відрізняється від запропонованого дисциплінарною комісією.
Пунктами 1, 3, 4 розділу VІI Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.
Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення в порядку та строки, визначені статтею 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
За обставинами даної справи, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції слугував Висновок службового розслідування за відомостями, викладеними у доповідній записці командира БПОП(С) ГУНП в Одеській області капітана поліції Д. Лапіна від 28.07.2025 № 85417-2025, затверджений 01.09.2025 року начальником ГУНП в Одеській області генерал поліції третього рангу Іваном Жук. 
За висновком службового розслідування дисциплінарна комісія прийшла до висновку про те, що за вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 2, 4 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (зі змінами), що виразилось невиконанні наказів командування зведеного підрозділу Департаменту превентивної діяльності НПУ від 22.08.2025 № 908 ДСК/ВС, від 24.08.2025 № 920 ДСК/ВС «Про виконання бойового (спеціального) завдання», до капітана поліції ОСОБА_28 (0064341), старшого інспектора роти № 4 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП Одеській області, застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції. 
Факт відмови позивачем від виконання правомірних наказів командування зведеного підрозділу Департаменту превентивної діяльності НПУ від 22.08.2025 року № 908 ДСК/ВС та від 24.08.2025 року № 920 ДСК/ВС «Про виконання бойового (спеціального) завдання», не заперечується, що розцінене як грубе порушення службової дисципліни.
Таким чином, позивач притягнений до дисциплінарної відповідальності саме за невиконання наказів керівника.
Згідно з пунктами 1, 2, 4 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.
Відповідно до частин першої - третьої статті 4 Дисциплінарного статуту наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення. Наказ, прийнятий на основі Конституції та законів України і спрямований на їх виконання, віддається (видається) керівником під час провадження ним управлінської діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданих повноважень. Наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.
За змістом частин першої, другої, п`ятої статті 5 Дисциплінарного статуту поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.
За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.
Виконання поліцейським злочинного або явно незаконного наказу, а також невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.
У свою чергу, як зазначено позивачем під час оголошення йому тексту наказу від 22.08.2025 року № 908 ДСК/ВС «Про виконання бойового (спеціального) завдання», так і в ході розгляду даної справи, підставою невиконання ним відповідного наказу було нібито незадовільний стан здоров`я.
Щодо зауважень позивача про те, що за станом здоров`я він не спроможний виконувати наказ суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом 7 частини другої статті 61 Закону № 580 не може бути поліцейським особа, яка має захворювання, що перешкоджає проходженню служби в поліції. Перелік захворювань, що перешкоджають проходженню служби в поліції, затверджується Міністерством внутрішніх справ України спільно з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.
Натомість, на виконання статей 50, 61, 65, 77 Закону України «Про Національну поліцію», частини десятої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статті 21 Закону України «Про Національну гвардію України», статті 70 «Основи законодавства України про охорону здоров`я» та з метою нормативно-правового врегулювання організації медичного обстеження кандидатів на службу в поліцію, поліцейських, кандидатів на військову службу за контрактом, резервістів та військовослужбовців Національної гвардії України Міністром внутрішніх справ України видано наказ яким затверджено Положення № 285.
Положення № 285 визначає порядок проведення лікарської, військово-лікарської та лікарсько-льотної експертиз медичними (військово-лікарськими) комісіями (далі М(ВЛ)К), утвореними в закладах охорони здоров`я, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України (далі - ЗОЗ МВС) (пункт 1 розділу І Положення № 285). 
Одним із основних завдань М(ВЛ)К визначення за розвитку, а для окремих видів службової діяльності, крім цього, за індивідуальними психофізіологічними особливостями, придатності кандидатів на службу в поліції, кандидатів на навчання в закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі ЗВО), здобувачів вищої освіти в ЗВО, придатності (непридатності) поліцейських до подальшої служби в поліції, проходження служби у відрядженні за кордоном (підпункт 1 пункту 2 розділу І Положення № 285).
Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Положення № 285 направлення на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи, форма якого наведена в додатку 4 до цього Положення (далі Направлення на медичний огляд), оформлюється підрозділами кадрового забезпечення поліції, командуванням головного органу військового управління, оперативно-територіальних об`єднань, з`єднань, військових частин НГУ.
Між тим відповідно до пункту 1 розділу V Положення № 285 лікарська експертиза щодо поліцейського проводиться в порядку, визначеному в розділі III цього Положення, з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом. Лікарська експертиза щодо поліцейського проводиться за складеним підрозділом кадрового забезпечення Направленням на медичний огляд, до якого долучається службова характеристика з місця проходження служби (пункт 2 розділу V Положення № 285).
За наявності в поліцейського поранення (контузії, травми або каліцтва), їх наслідків підрозділ кадрового забезпечення подає до М(ВЛ)К завірену в установленому порядку копію акта розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку за формою Н-1, наведеною в додатку 2 до Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05 жовтня 2020 року № 705, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2020 року за № 1139/35422 (далі - Акт про нещасний випадок). Згідно з Актом про нещасний випадок та відповідною медичною документацією, складеною за результатами лікування особи, яка отримала поранення (контузію, травму або каліцтво), М(ВЛ)К приймає постанову про їх причинний зв`язок (пункти 3-4 розділу V Положення № 285).
У свою чергу відповідачем не проводились розслідування нещасних випадків стосовно позивача.
У разі коли в поліцейського під час проведення лікарської експертизи діагностуються хронічні захворювання, що можуть перешкоджати службі в поліції, та в разі неможливості під час амбулаторного огляду зробити експертний висновок М(ВЛ)К направляє його на стаціонарне обстеження до ЗОЗ МВС відповідно до пункту 12 розділу III цього Положення або на медичний огляд госпітальною М(ВЛ)К за наявності її в 303 МВС. У разі якщо в поліцейського під час обстеження виявлено гостре захворювання, загострення хронічного захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), які потребують лікування та унеможливлюють прийняття однозначного рішення, М(ВЛ)К інформує про це підрозділ кадрового забезпечення. Поліцейському в таких випадках рекомендується пройти необхідне лікування. Рішення М(ВЛ)К приймається після закінчення лікування за його результатами - визначеними наслідками, якщо подальше лікування не призведе до зміни рішення М(ВЛ)К щодо придатності (непридатності) поліцейського до служби (пункти 5-6 розділу V Положення № 285).
Рішення М(ВЛ)К щодо ступеня придатності поліцейських до служби приймається за категорією «Поліцейські» згідно із графою Переліку захворювань у разі переміщення відповідно до посади, на яку він призначається, в інших випадках відповідно до посади, на якій він перебуває на час медичного огляду М(ВЛ)К (пункт 7 розділу V Положення № 285). 
Враховуючи викладене, прийняття рішення щодо придатності поліцейського до проходження служби є виключною компетенцією медичної комісії.
Натомість пунктом 6 розділу ІІІ Положення № 285 установлено, що поліцейські, військовослужбовці НГУ, які впродовж 4 місяців не можуть приступити до виконання своїх службових обов`язків через захворювання, наслідки поранення (контузії, травми або каліцтва), що мають стійкий чи необоротний характер, направляються підрозділом кадрового забезпечення на лікарську, військово-лікарську експертизи для визначення придатності до подальшого проходження служби. 
Таким чином вказаний припис встановлює імперативний обов`язок направляти поліцейського підрозділом кадрового забезпечення на лікарську, військово-лікарську експертизи лише у разі якщо особа впродовж 4 місяців не можуть приступити до виконання своїх службових обов`язків через захворювання, наслідки поранення (контузії, травми або каліцтва). Захворювання повинно мати стійкий і необоротний характер.
У свою чергу з боку позивача відсутні будь-які висновки про непридатність до служби в поліції, за результатами проведення ВЛК. До позовної заяви представник позивача не долучив рапорту позивача, де він клопоче про направлення його на ВЛК для встановлення придатності.
Суд також приймає до уваги доводи відповідача відносно того, що психолог та медик, які були присутні під час оголошення наказів, за результатами бесіди та візуального спостереження не виявили у ОСОБА_1 жодних протипоказань до виконання бойового (спеціального) завдання згідно з вимогами наказу від 22.08.2025 року № 908 ДСК/ ВС та від 25.08.2025 року №920 ДСК/ВС. 
Щодо кваліфікованого медичного працівника який на думку представника позивача повинен був зробити огляд позивача, суд враховує, що при доведенні наказів був присутній лікар відділу лікувально евакуаційного забезпечення управління домедичної та медичної допомоги («медична рота») Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_5 » капітана поліції ОСОБА_9 який оглядав поліцейських та надав оцінку їх стану здоров`я.
Так, в силу виконання своїх службових та функціональних обов`язків, ризикуючи щохвилини своїм здоров`ям та життям позивач повинен бути стресостійким до будь-яких обставин, адже в залежності від його поведінки та спокою в деяких випадках може бути під загрозою не тільки його життя, а ще й життя колег поліцейських, побратимів по службі.
Також на вимогу суду надати належним чином засвідчені копії доказів (у разі їх наявності) на підтвердження обставин викладених позивачем у позові, а саме: щодо поганого та незадовільного стану здоров`я позивача на час оголошення наказу командира ЗП ДПД НПУ від 22.08.2025 року № 908 ДСК/ВС «Про виконання бойового (спеціального) завдання»; щодо складання та подання позивачем рапортів на ім`я командира щодо його поганого та незадовільного стану здоров`я та позбавлення можливості виконання наказу командира ЗП ДПД НПУ від 22.08.2025 року № 908 ДСК/ВС «Про виконання бойового (спеціального) завдання» на час та після його оголошення, позивач не надав зазначених доказів. 
Жодних доказів на підтвердження свого поганого самопочуття під час проведення службового розслідування ОСОБА_1 також надано не було. 
Тобто, вказані обставини свідчать про доведеність до відома, зокрема до позивача, бойового наказу та відмову від його виконання. 
Окремо суд звертає увагу, що позивач не заперечує факт доведення до нього бойових наказів та їх ясність. 
Враховуючи викладене, суд вважає, що викладені в позовній заяві факти - не є підставою для невиконання наказів керівництва.
Разом з тим, слід заначити, що чинним законодавством регламентовано обов`язок осіб, які проходять службу в органах поліції неухильно, сумлінно та відповідально виконувати покладені на них завдання. 
Так, проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки. 
У свою чергу, законодавством регламентовано спеціальний режим роботи органів поліції у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України та в умовах воєнного стану. 
Особа, яка заступає на службу до органів поліції, бере на себе зобов`язання виконувати покладені на неї функції та завдання, зокрема, в умовах воєнного стану, та повинна усвідомлювати і розуміти специфіку проходження служби в поліції, яка зумовлює підвищені вимоги до кожного поліцейського, якими він не може нехтувати за жодних обставин. 
При цьому, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт вчинення дисциплінарного проступку, під чим слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. 
Відповідно, відмова від виконання бойового наказу без наявності для цього реальних об`єктивних причин може призвести до розлагодження колективу, що, в свою чергу, може мати серйозні наслідки, адже в умовах, коли кожен член команди покладається на інших, будь-яка нестабільність може загрожувати не лише успішному виконанню завдань, але й життю та здоров`ю інших осіб. 
Відтак, невиконання позивачем наказу в бойових умовах без належних на те підстав є ухиленням від виконання своїх посадових та військових обов`язків, а тому така бездіяльність з боку позивача є дисциплінарним проступком в розумінні Дисциплінарного Статуту. 
У свою чергу, приписами частин першої, третьої статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. 
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції. 
Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19 - 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України. 
Згідно частини четвертої статті 19 Дисциплінарного статуту обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника. 
Відтак, при оцінці співмірності обраного керівником виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації, наявність (відсутність) непогашених дисциплінарних стягнень на момент притягнення його до відповідальності за цим дисциплінарним проступком і, як підсумок, наявність (відсутність) причинного зв`язку із тим чи не сталася ця подія внаслідок особистої безвідповідальності, низьких ділових та моральних якостей позивача та його неналежного ставлення до службових обов`язків. 
Суд звертає увагу, що підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни. 
В даному випадку, навіть бездоганна характеристика позивача, не може бути підставою для звільнення його від дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку у вигляді невиконання бойового наказу. 
Відтак, вирішуючи питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, зважаючи на наявну характеристику позивача, відсутність раніше застосованих до нього дисциплінарних стягнень, але враховуючи факт вчинення дисциплінарного проступку в умовах воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією проти України у вигляді невиконання наказу керівництва, обґрунтовано та правомірно прийняв наказ про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Суд також звертає увагу на розділ ІІ Положення про підрозділи поліції особливого призначення, затвердженого наказом МВС № 987 від 04.12.2017, згідно якого до завдань підрозділів поліції особливого призначення відноситься участь в обороні України, виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану. 
За рішенням військового командування, погодженим з керівником поліції, підрозділи поліції особливого призначення, можуть брати участь в обороні України відповідно до Закону України «Про оборону України» шляхом безпосереднього ведення бойових дій у ході відсічі збройної агресії російської федерації та/або інших держав проти України під час дії воєнного стану. 
Надалі, постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 2023 року №30 було утворено міжрегіональний територіальний орган Національної поліції - Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «», основним завданням якого є участь у реалізації державної політики у сфері охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, забезпечення публічної (громадської) безпеки і порядку, оборони України, виконання завдань територіальної оборони, забезпечення та здійснення заходів правового режиму надзвичайного або воєнного стану, у тому числі шляхом взаємодії з іншими складовими сектору безпеки і оборони України. 
Тобто, законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейських підрозділів поліції особливого призначення в умовах воєнного стану, що пов`язано з їх особливою підготовкою та статусом, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. 
У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення. 
За наведеного правового регулювання позивач, у силу своїх службових обов`язків, зобов`язаний був не допускати вчинків, які можуть зганьбити звання працівника поліції або підірвати авторитет поліції, не допускати виникнення ситуацій, коли у суспільства може виникнути уявлення про протиправний характер діяльності конкретного поліцейського та поліції в цілому. 
У зв`язку з цим, вищевказана поведінка позивача містить ознаки істотного дисциплінарного проступку, оскільки невиконання бойового наказу поліцейським особливого призначення під час дії воєнного стану, створює серйозну загрозу розлагодженості дій поліції особливого призначення у надзвичайних ситуаціях, загрозу національній безпеці та суверенітету України в цілому. 
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 09.02.2022 у справі № 160/12290/20, обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен урахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо. При цьому, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень. 
Крім того, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 23.11.2023 у справі № 420/14443/22 повноваження керівника щодо обрання одного з видів дисциплінарного стягнення у період дії воєнного стану залишаються дискреційними. 
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність порушень з боку відповідача щодо порядку застосування дисциплінарного стягнення до позивача у період дії воєнного стану.
Щодо зауважень позивача про недотримання порядку проведення службового розслідування, то суд враховує наступне.
Так у постанові по справі №825/2328/16 від 22 травня 2020 року Верховний Суд висловив наступну правову позицію, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.
Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).
Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.
Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справа №813/1790/18.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивачем не доведено наявності порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оскаржуваних рішень, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до відповідальності.
Таким чином суд доходить висновку, що оскаржувані накази не підлягають скасуванню, а позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Таким чином, оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов ОСОБА_1 таким, що не підлягає задоволенню.
Розподіл судових витрат 
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Приймаючи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору, а також відмову у задоволенні позову, суд вирішує розподіл судових витрат у справі не здійснювати. 
Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу – відмовити. 
Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач: Головне управління Національної поліції в Одеській області (вул. Академіка Філатова, 15а, м. Одеса, 65014, код ЄДРПОУ 40108740).

Суддя С.О. Cтефанов

.