Дата документу 12.05.2026 Справа № 337/123/25

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 337/123/25 Головуючий у І інстанції: Бредун Д.С.
Провадження № 22-ц/807/692/26 Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
12 травня 2026 року  м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
Головуючого Полякова О.З.,
суддів Кочеткової І.В.,
Кухаря С.В.
Секретар Камалова В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Працевитого Геннадія Олександровича на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2025 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» про захист прав споживачів, визнання дій незаконними, стягнення незаконно знятих коштів,

У С Т А Н О В И Л А:

У січні 2025 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Працевитого Г.О. звернулася до суду з позовом до АТ КБ «Приват Банк» про захист прав споживачів, визнання дій незаконними, стягнення незаконно знятих коштів.
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк», в якому на її ім`я відкриті два банківські рахунки: 
- НОМЕР_1 - для виплати (отримання заробітної плати, видаткових платежів);
- НОМЕР_2 - рахунок, на якому встановлений кредитний ліміт в розмірі 110000 грн.
Для користування послугами АТ КБ «ПриватБанк» фінансовим номером телефону зазначений НОМЕР_3 , що обслуговувався оператором мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар».
Позивач зазначала, що нікому не передавала картки, не розповсюджувала інформації щодо пін-коду карток, CVV-коду, паролів чи інших персональних даних. Кредитний ліміт не використовувала та заборгованості на кредитному рахунку не мала.
Також ОСОБА_1 зазначила, що має відкритий рахунок в АТ «Універсал Банк».
У період з 02.09.2024 до 28.09.2024 ОСОБА_1 перебувала у Німеччині. 
24.09.2024 о 21:47 годині ОСОБА_1 на свою електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1 отримала від ПриватБанку лист-повідомлення про нетиповий вхід до її аккаунта «Приват24» з іншого мобільного пристрою, що їй не належить. 
Жодних переказів та платежів позивач не робила, побачивши вказане повідомлення, для захисту своїх даних негайно почала вчиняти дії для блокування своїх банківських рахунків, зміни паролів. Однак, мобільний номер телефону НОМЕР_3 вже не працював, тому увійти в мобільний додаток не вдалося.
Приблизно о 22:00 годині ОСОБА_1 зателефонувала у службу підтримки ПриватБанку для клієнтів із-за кордону з мобільного номера сина НОМЕР_4 з вимогою негайного блокування її рахунків та платіжних карток. Цей дзвінок був відхилений. Через декілька секунд на цей же номер телефону зателефонував працівник банку. 24.09.2024 таких дзвінків було декілька.
24.09.2024 о 22:34 годині в результаті звернення на «гарячу лінію» ПриватБанку на електронну скриньку позивача надійшло повідомлення банку про блокування карток після сумнівних операцій такого змісту: «ОСОБА_1! Ваші картки заблоковані після сумнівних операцій. Ваші картки заблоковані після спроби списання коштів трьома особами…». Також позивачу було рекомендовано звернутися до поліції.
Як наслідок, невідомі особи шахрайськими діями заволоділи доступом до мобільного додатку «Приват24» та безперешкодно зі сторони служби безпеки АТ КБ «ПриватБанк» заволоділи грошовими коштами, розмішеними на рахунках позивача, відкритих в АТ КБ «ПриватБанк», на загальну суму 116056,40 грн.
У зв`язку з цим фактом, 25.09.2024 ОСОБА_1 звернулася з заявою про вчинення кримінального правопорушення до ВП № 5 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.
25.09.2024 за вказаною заявою внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 12024082070000998, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190КК України.
ОСОБА_1 має статус потерпілої у цьому кримінальному провадженні, досудове розслідування триває.
У подальшому від імені АТ КБ «ПриватБанк» на адресу позивача почали надходити телефонні дзвінки та смс з вигою погашення заборгованості за кредитом і відсотками.
Так, внаслідок шахрайських дій невідомих осіб відносно ОСОБА_1 з її рахунків, відкритих у АТ КБ «ПриватБанк» 24.09.2024 несанкціоновано списані грошові кошти в загальній сумі 116056,40 грн.
- з картки для виплат № НОМЕР_5 , рахунок НОМЕР_1 : 24.09.2024 року о 22:06:32 год. - 1306,50 грн.; 24.09.2024 року о 22:09:33 год. - 1457,25 грн.; 24.09.2024 року о 22:13:51 год. - 3 015,00 грн. Загальна сума коштів, що була перерахована з вказаної картки для виплат ОСОБА_1 за цими переказами дорівнює 5778,75 грн. з урахуванням сплати комісії, що є особистими коштами позивачки;
- з кредитної картки Універсальна Голд № НОМЕР_6 , рахунок НОМЕР_2 (кредитний ліміт 110000,00 грн.): 24.09.2024 року о 22:11:04 год. - 30937,58 грн.; 24.09.2024 року о 22:11:35 год. - 30930,28 грн.; 24.09.2024 року о 22:12:08 год. - 30692,20 грн.; 24.09.2024 року о 22:13:28 год. - 20 910,03 грн. На час здійснення вищевказаних переказів коштів на кредитній картці знаходилися власні кошти ОСОБА_1 в розмірі 3862,92 грн. Загальна сума коштів, що була перерахована з вказаної кредитної картки ОСОБА_1 за цими переказами дорівнює 113470,09 грн. з урахуванням сплати комісії та складається з: 109607,17 грн. - це кредитні кошти та 3862,92 грн. - це особисті кошти позивачки.
Під час заволодіння грошовими коштами, ОСОБА_1 перебувала у Німеччині, натомість шахраї, використовуючи дублікат її карти з іншого термінала зв`язку, перебували у зоні дії базових станцій мобільного зв`язку у Миколаївській області (с.Коблеве) і Одеській області (с.Южне, с.Сичавка).
Незважаючи на повідомлення ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про факт шахрайського заволодіння її коштами, а також звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, АТ КБ «Приватбанк» в період з 25.09.2025 року нараховує відсотки за використання кредитного ліміту та штрафні санкції, які були нараховані по договору SAMDN52000070084575 від 08.11.2012 року (рахунок НОМЕР_2 ).
За таких обставин, оскільки банк не запобіг, не заблокував і не повернув на рахунки позивачки несанкціоновані перекази грошових коштів, які, як було встановлено банком ще 24.09.2024 року, списувались третіми особами, ОСОБА_1 змушена звернутись до суду.
Посилаючись на означені обставини,  ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Працевитого Г.О. просила суд:
визнати незаконними дії АТ КБ «Приват Банк» про проведення операцій зі зняття (списання) грошових коштів з рахунків ОСОБА_1 , відкритих в АТ КБ «Приват Банк», а саме:
- за рахунком НОМЕР_2 : 24.09.2024 о 22:11 год операція з переказу грошових коштів на картку в сумі 30149 грн; 24.09.2024 о 22:11 год операція з переказу грошових коштів на картку в сумі 30029,40 грн; 24.09.2024 о 22:12 год операція з переказу грошових коштів на картку в сумі 29798,25 грн; 24.09.2024 о 22:13 год операція з переказу грошових коштів на картку в сумі 20301 грн;
- за рахунком НОМЕР_1 : 24.09.2024 о 22:06 год операція з переказу грошових коштів на картку в сумі 1306,50 грн; 24.09.2024 о 22:09 год операція з переказу грошових коштів на картку в сумі 1457,25 грн; 24.09.2024 о 22:13 год операція з переказу грошових коштів на картку в сумі 3015 грн;
стягнути з АТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 110277,65 грн, які були списані з рахунку НОМЕР_2 , а також грошові кошти в розмірі 5778,75 грн, які були списані з НОМЕР_1 ;
визнати незаконними дії АТ КБ «Приват Банк» щодо нарахування відсотків за використання кредитного ліміту та штрафні санкції, які були нараховані в період з 25.09.2025 за договором SAMDN52000070084575 від 08.11.2012 (рахунок НОМЕР_2 ), укладеним з ОСОБА_1 ;
зобов`язати скасувати нараховані АТ КБ «Приват Банк» відсотки за використання кредитного ліміту та штрафні санкції після 25.09.2024 року по договору SAMDN52000070084575 від 08.11.2012 (рахунок НОМЕР_2 ) укладеному з ОСОБА_1 
стягнути з АТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 70000 грн;
стягнути з АТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір та витрати на правничу допомогу).
Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Працевитого Г.О. через підсистему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2025 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
В обґрунтування апеляційної скарги, повторюючи доводи позовної заяви, ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Працевитого Г.О. зазначає, що суд першої інстанції безпідставно поклав відповідальність за спірні події та несанкціоновані банківські операції на ОСОБА_1 , зробивши висновок, який не підтверджується жодними доказами, про нібито передачу нею своїх персональних даних третім особам.
Суд першої інстанції встановив, що позивач перебувала за кордоном у Німеччині з 2 вересня до 28 вересня 2024 року, що підтверджується відповідними штампами у паспорті позивача для виїзду за кордон. При цьому, суд посилається на дані досудового розслідування, де абонент з номером НОМЕР_3 (з якого нібито дзвонила позивачка для повідомлення про шахрайство) перебував у зоні базових станцій Миколаївської та Одеської областей 24 вересня 2024 року. Вказане однозначно свідчить, що дзвінки здійснювалися з території України третіми особами - шахраями, а не позивачем, яка фізично не могла перебувати в цих регіонах, будучи в Німеччині. Така суперечність підкреслює, що несанкціоновані списання коштів відбулися поза волею, відома та контролю позивача. Суд першої інстанції необґрунтовано кваліфікував дії позивача як "запізнє повідомлення" банку про шахрайство, поклавши на неї відповідальність за 29-хвилинну затримку між отриманням листа про нетиповий вхід до її акаунта в Приват24 о 21:47 год 24 вересня 2024 року та успішним дзвінком на Гарячу лінію Приватбанку о 22:16 год, що суперечить фактичним обставинам і нормам законодавства. Так, після того, як ОСОБА_1 побачила повідомлення про нетиповий вхід до її акаунта Приват24, вона діяла негайно та добросовісно. Вона одразу намагалася увійти в додаток Приват24 для зміни паролю та блокування рахунків, але була "викинута" з системи з невідомих для неї причин. Однак, вона і надалі намагалася зв`язатися з співробітниками Гарячої лінії Приватбанку через мобільний номер телефону свого сина. Отже, позивач вживала всіх можливі від неї дій і заходів з метою захисту своїх банківських рахунків. Відтак, висновки суду про її бездіяльність або недобросовісність є необґрунтованими і безпідставними.
На думку позивача, суд першої інстанції дійшов помилкового та необґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 звернулася до Банку після здійснення несанкціонованих списань коштів, кваліфікувавши її дії як «запізніле повідомлення» про шахрайські дії.
Судом першої інстанції не було враховано факт звернення ОСОБА_1 до банку про блокування акаунту, рахунків, а після з`ясування інформації щодо несанкціонованого списання коштів з рахунків - скасування спірних транзакцій та повернення коштів, а також звернення позивачки до правоохоронних органів з приводу шахрайських дій.
ОСОБА_1 звертає увагу, що не допускала використання третіми особами електронного платіжного засобу, пристроїв, набору процедур, програмно-апаратного середовища свого мобільного телефону. Номер мобільного телефону позивача, яким заволоділи шахраї, виходячи з вищевикладеного визначення термінів - не є, ні електронним платіжним засобом-платіжним інструментом, ні пристроєм (банківським автоматом, платіжним терміналом, програмно-технічним комплексом самообслуговування, програмно-апаратним середовищем мобільного телефону, або іншим пристроєм), або набором процедур, що дають змогу ініціювати платіжну операцію, а також виконати інші операції. Отже, втрата контролю над номером телефону не може прирівнюватися до втрати платіжного інструменту чи індивідуальної облікової інформації в розумінні Закону України «Про платіжні послуги».
АТ КБ «ПриватБанк» допустив порушення з захисту банківських рахунків та персональних даних клієнта банку, не ідентифікував належним чином клієнта - ОСОБА_1 , вчасно не заблокував її карткові рахунки, вхід у Приват24. Відтак, відповідальність за несанкціоновані спірні операції за рахунками позивача має нести виключно відповідач - АТ КБ «Приватбанк», починаючи з 24.09.2024 21:47 год.
У своєму відзиві АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що оскаржуванерішення суду першої інстанції є законним, ухваленим без жодних порушень норм матеріального і процесуального права, а тому законні підстави для його скасування відсутні. Фінансовим телефоном ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» був НОМЕР_3 . 23 вересня 2024 року о 22:21 годині здійснено «самостійну заміну» сім-карти з телефонним номером НОМЕР_3 на іншу сім-карти з тим самим телефонним номером без залучення фахівців ПрАТ «Київстар» або фахівців партнерських магазинів «Київстар». Фінансовий номер телефону клієнта є важливою складовою отримання якісних банківських послуг у АТ «ПриватБанк» та безпеки клієнта.
У своїх поясненнях АТ КБ «ПриватБанк» викладає хронологію подій з метою встановлення точного часу звернення/повідомлення ОСОБА_1 до ПриватБанку про факт втрати нею доступу до власного платіжного інструменту/фінансового телефону та аккаунта Приват24 з метою заблокування її аккаунта/карток.
Перша дія - 24 вересня 2024 року о 21:47 годині ОСОБА_1 на свою електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 отримала сервісне повідомлення - лист-повідомлення від ПриватБанка про успішний вхід до її аккаунта Приват24 з нетипового пристрою (іншого мобільного телефону чи комп`ютера) з попередженням, якщо цей вхід здійснено не самим клієнтом, то надана рекомендація змінити пароль в Приват24 тощо. Ця електронна поштова скринька/адреса вказана самим клієнтом як додатковий канал надіслання їй будь-яких сервісних повідомлень від Банку ще 03.04.2024 в Анкеті належної перевірки клієнта-фізичної особи (крім малолітньої особи), яка долучена представником відповідача до відзиву на позов. Для Банка подібні сервісні повідомлення не є будь-яким маркером для наявності підозри у вчиненні протиправних дій щодо його клієнтів, бо Банк не може обмежувати чи забороняти користуватися клієнтам для входу у власний аккаунт Приват24 з інших мобільних пристроїв чи комп`ютерів. Тим більше, що як бачимо з наданих логів входів до аккаунта Приват24 клієнта за період з 01.09.2024 до 03.10.2024, то ОСОБА_1 вже у вересні 2024 року мандрувала та перебувала за кордоном, використовуючи різних мобільних операторів зв`язку та комп`ютер. Крім цього, логи входів до аккаунта Приват24 клієнта не є відкритою інформацією для всіх співробітників Банка, в тому числі, й операторів 3700. Ця інформація є специфічною, якою користуються лише співробітники Служби Безпеки Банка та надається за окремими розпорядженнями і службовими записками.
Друга дія - 24.09.2024 в період часу з 22:06:32 год до 22:13:51 год здійснюються транзакції в аккаунті Приват24 Позивача з її карток по зняттю коштів.
Третя дія - 24.09.2024 о 22:16:15 год - перше повідомлення від клієнта до Банку про шахрайські дії та необхідність блокування карток/аккаунта це перший дзвінок ОСОБА_1 з нефінансового телефону, коли ОСОБА_1 подзвонила з телефону свого сина НОМЕР_4 на гарячу лінію ПриватБанка, тобто, вже цей дзвінок та повідомлення здійснено після виконання всіх платежів. Працівник Банку здійснює блокування всіх карток та аккаунта клієнтки Приват24.
Інших контактів чи розмов/повідомлень між ОСОБА_1 та уповноваженим працівником банку/оператором гарячої лінії 3700 до вказаного першого повідомлення, тобто до 24.09.2024 о 22:16:15 год не було.
Четверта дія - 24.09.2024 о 22:18:05 год Банк здійснив блокування всіх карток ОСОБА_1 , тобто негайно як тільки клієнт з нефінансового телефону пройшов верифікацію Банку, що підтверджується скріншотами з банківського програмного комплексу, які долучені 26.02.2025 представником відповідача до відзиву на позовну заяву та мають назву: 1) «Повідомлення клієнта про блокування карти для виплат» та 2) «Повідомлення клієнта про блокування кредитної картки».
Таким чином, позивач звернулася до Банку з повідомленням про шахрайські операції вже після здійснення оскаржуваних операцій.
У своїх додаткових поясненнях  ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Працевитого Г.О. також надає хронологію подій 24.09.2024. 
1) 24.09.2024 о 21:47 год на адресу електронної пошти ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2) надійшов лист, в якому було зазначено: «Нетиповий вхід у ваш акаунт Приват24 Марино, ми виявили нетиповий вхід у ваш акаунт Приват24, Пристрій: phone Операційна система: IOS Версія: 18.0 Model: iPhone 12 Pro Max IP-адреса: НОМЕР_11 Ім`я провайдера: lifecell Дата й час входу: 24.09.2024 21:47 Якщо це ви, нічого не робіть. А якщо ні, змініть пароль від Приват24, щоб захистити свій акаунт». Діючи за вказаними рекомендаціями, з метою захисту свого акаунту, зміни паролю, ОСОБА_1 декілька разів намагалася увійти в застосунок Приват24 за допомогою власного мобільного телефону IPHONE15 . Однак увійти в застосунок їй не вдавалося. Після таких невдалих спроб, врешті, ОСОБА_1 вдалося увійти в додаток Приват24 з ноутбуку, де вона побачила списання коштів з її рахунку приблизно на 3 тисячі грн (це були перекази на суми 1306,50 грн 24.09.2024 22:06 та 1457,25 грн 24.09.2024 22:09). Побачивши вказані перекази, ОСОБА_1 спробувала в додатку Приват24 через ноутбук заблокувати картки, але її сесія (доступ, перебування) в додатку Приват24 була раптово перервана. Тобто, ОСОБА_1 за час перебування в застосунку 24.09.2024 приблизно о 22:10 (15 секунд) встигла лише побачити несанкціоновані списання з її картки. Після цього, на екрані ноутбуку для входу/реєстрації в застосунок Приват24 з`явився QR-код, який вимагав введення номеру телефону. Однак, ввівши при вході свій фінансовий номер телефону НОМЕР_3 , увійти в застосунок Приват24 ОСОБА_1 не вдалося. В той же час, ОСОБА_1 з`ясувала, що її номер телефону НОМЕР_3 - був непрацюючим (заблокованим). Після цього, ОСОБА_1 з метою блокування свого акаунту Приват24, банківський рахунків, карток, негайно стала телефонувати в службу підтримки Приватбанку з мобільного телефону свого сина 
НОМЕР_8 ) додзвонитися оператору служби підтримки Приватбанку, як свідчать надані відповідачем матеріали (файли аудіозаписів, скріншоти з програмного забезпечення банку), ОСОБА_1 з телефону сина НОМЕР_4 вдалося 24.09.2024 лише о 22:16:05. Вказана розмова з оператором тривала 00:11:38 хвилин. Під час цього першого дзвінка ОСОБА_1 , в якому вона повідомляє про злам її акаунту, несанкціонованого зняття її коштів на невідомі картки, оператором було повідомлено про блокування карток, входу до Приват24, а також прибрано автоматично номер телефону «як фінансовий» - (0:00:50 - 0:01:17 хв цієї телефонної розмови). У цій розмові оператор запевнив ОСОБА_1 , що все заблоковано «далі ніхто нічого вже проводити не зможе».
3) 24.09.2024 о 22:34 год за наслідком звернення на «гарячу лінію» Приватбанку на електронну скриньку Позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшло повідомлення від Приватбанку про блокування карток після сумнівних операцій. У повідомленні зазначалось: « ОСОБА_2 ! Ваші картки заблоковані після сумнівних операцій. Ваші картки заблоковані, були спроби списання коштів 3-ми особами. Будь ласка, перевипустіть в будь-якому відділені Приватбанку, всі гроші з заблокованих карток будуть переведені на нові». Спірні трансакції, які ОСОБА_1 не здійснювала, не погоджувала, відбувалися: на рахунку НОМЕР_1 : - 24.09.2024 о 22:06 год - на суму 1306,50 грн; - 24.09.2024 о 22:09 год - на суму 1457,25 грн; - 24.09.2024 о 22:13 год - на суму 3015 грн. На рахунку НОМЕР_2 : - 24.09.2024 о 22:11 год - на суму 30149 грн; - 24.09.2024 о 22:11 год - на суму 30029,40 грн; - 24.09.2024 о 22:12 год - на суму 29798,25 грн; - 24.09.2024 о 22:13 год - на суму 20301,00 грн.
Отже, ОСОБА_1 діяла швидко (протягом короткого проміжку з часу отримання повідомлення про нетиповий вхід у свій акаунт Приват24, ураховуючи час з`єднання з оператором кол-центру Банку, оскільки ОСОБА_1 телефонувала з-за кордону та не зі свого фінансового номера телефону), та негайно, вжила усіх визначених заходів, які передбачені в такому випадку, та діяла за рекомендаціями, отриманими в першому повідомленні Банку того дня.
Для доведення своєї непричетності до здійснення несанкціонованих списань коштів з її рахунків, одразу ж звернулася з повідомленням в поліцію про шахрайські дії. Під час досудового розслідування кримінального провадження № 12024082070000998, внесеного до ЄДРСР за зверненням ОСОБА_1 . У листі слідчого № 1472/47/2024 від 31.11.2024 зазначено: «Також, в ході досудового розслідування отримано тимчасовий доступ до інформації та документів ПрАТ «Київстар», про зв`язок абонента з номером мобільного телефону НОМЕР_3 . Відповідно до отриманої інформації, невстановлена особа, у період часу з 24.09.2024 о 02:12:07 год до 24.09.2024 21:23:04 год, використовуючи мобільний термінал з IMEI: НОМЕР_9 , отримала доступ до Вашого фінансового номера мобільного телефону НОМЕР_3 та з нього здійснювала вихідні дзвінки на номер гарячої лінії банку АТ КБ «Приватбанк» 3700, 24.09.2024 о 15:40:05 год, 24.09.2024 о 17:43:07 год та 24.09.2024 о 18:44:17 год, перебуваючи в зоні дії базових станцій мобільного зв`язку…» На думку позивача, фактичні обставини справи та докази доводять, що ОСОБА_1 не втрачала, не сприяла втраті, не сприяла незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Дмитрашко Д.В. наполягав на задоволенні апеляційної скарги, скасуванні оскаржуваного рішення та задоволенні позову.
Представник АТ КБ «ПриватБанк» Якушев С.О. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, оскаржуване рішення просив залишити без змін.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.
За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що АТ КБ «Приват Банк» довело, що ОСОБА_1 своїми діями сприяла незаконному використанню своєї персональної інформації, яка дала змогу провести операції по переведенню (викраденню) грошових коштів, у зв`язку з чим банк не несе відповідальності за проведені операції, оскільки саме дії ОСОБА_1 , які надали можливість заволодіти її фінансовим номером телефону, призвели до незаконного заволодіння її грошовими коштами.
Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на таке.
Суд першої інстанції встановив та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 була клієнтом АТ КБ «Приват Банк».
Фінансовим телефоном ОСОБА_1 в АТ КБ «Приват Банк» був номер: НОМЕР_3 .
У період з 02 вересня 2024 року до 28 вересня 2024 року ОСОБА_1 перебувала за межами України.
23 вересня 2024 року о 22:21 годині здійснено «самостійну заміну» сім-карти з телефонним номером НОМЕР_3 на іншу сім-карту з тим самим телефонним номером без залучення фахівців ПрАТ «Київстар» або фахівців партнерських магазинів «Київстар».
Електронні комунікаційні послуги на номер телефону НОМЕР_3 (станом на 24 вересня 2024 року) надавались на умовах передплаченої форми обслуговування ПрАТ «Київстар», знеособлено (анонімно), без укладання договору в письмовій формі або реєстрації. За жодною особою номер зареєстрований не був.
24 вересня 2024 року о 21:47 годині ОСОБА_1 на свою електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 отримала лист-повідомлення від ПриватБанка про нетиповий вхід до її акаунта Приват24 з іншого мобільного телефону, що їй не належить. 
Довіреними пристроями були IPHONE16,2 (IMEI - НОМЕР_13, IP - НОМЕР_12 провайдер Deutsche Telekom AG, НОМЕР_14 провайдер Vodafone Ukraine) та IPHONE13,4 (IMEI - НОМЕР_10, IP - НОМЕР_11 провайдер lifecell), а 24 вересня 2024 року були здійснені входи з недовіреного пристрою SMARTPHONE (IP - НОМЕР_15 провайдер Starlink).
24 вересня 2024 року о 22:08:25 годині зі служби підтримки ПриватБанка 3700 надійшов дзвінок на фінансовий номер НОМЕР_3 клієнту ОСОБА_1 про підтвердження платежу. З аудіозапису розмови встановлено, що співрозмовник, який розмовляв від імені клієнта, надавав оператору правильні відповіді на поставлені запитання, допускаючи певні неточності, що можуть бути обумовлені дефектами мови (вимовлення), наявними у тієї особи. При цьому, відповіді на запитання не містили явних помилок. За таких обставин, операція була підтверджена. 
24 вересня 2024 року з належної ОСОБА_1 картки для виплат № НОМЕР_5 (рахунок НОМЕР_1 ) відбулись списання грошових коштів:
- о 22:06:32 год в сумі 1306,50 гривень; 
- о 22:09:33 год в сумі 1457,25 гривень; 
- о 22:13:51 год в сумі 3015,00 гривень. 
Загальна сума коштів, з урахуванням сплати комісії, становить 5778,75 гривень.
Також 24 вересня 2024 року з належної ОСОБА_1 кредитної картки Універсальна Голд № НОМЕР_6 (рахунок НОМЕР_2 ) відбулись списання грошових коштів:
- о 22:11:04 год в сумі 30937,58 гривень; 
- о 22:11:35 год в сумі 30930,28 гривень; 
- о 22:12:08 год в сумі 30692,20 гривень; 
- о 22:13:28 год в сумі 20910,03 гривень. 
Загальна сума коштів, з урахуванням сплати комісії становить 113470,09 гривень, та складається з 109607,17 гривень кредитних коштів та 3862,92 гривень особистих коштів.
Усі вказані платежі проводились через акаунт ОСОБА_1 у Приват24.
24 вересня 2024 року о 22:16:15 год ОСОБА_1 не з фінансового номеру телефону НОМЕР_4 зателефонувала на гарячу лінію ПриватБанка та повідомила про шахрайські операції з її рахунками. Оператором було повідомлено про блокування карток, номеру телефону, рахунку.
24 вересня 2024 року о 22:26:31 год ОСОБА_1 повторно зателефонувала з номеру телефону НОМЕР_4 на гарячу лінію ПриватБанка та розповіла про шахрайські операції з її коштами. Оператором було повідомлено про блокування карток, номеру телефону, рахунку.
За фактом незаконного заволодіння грошовими коштами ОСОБА_1 , до ЄРДР 26 вересня 2024 року внесено відомості за №12024082070000998.
У ході досудового розслідування було встановлено, що абонент стільникового зв`язку з номером телефону НОМЕР_4 , 24 вересня 2024 року перебував у зоні дії базових станцій в Миколаївській та Одеській областях. 
У кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлено і обвинувачення не пред`явлено.
На звернення ОСОБА_1 , АТ КБ «ПриватБанк» повідомив їй про відсутність підстав для повернення коштів банком, скасування нарахованих відсотків та штрафних санкцій за кредитним рахунком. 
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
У ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Ч. 3 ст. 1066 ЦК України визначено, що банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.
Нормою ч. 1 ст. 1067 ЦК України встановлено, що договір банківського рахунку укладається в письмовій формі для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунку в банку на умовах, погоджених сторонами.
Сторони не заперечували існування між собою кредитно-банківських відносин.
Згідно з ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.
Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: 1) надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором; 2) зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом; 3) не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; 4) не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції; 5) негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації (частина двадцята статті 38 Закону України «Про платіжні послуги»).
Відповідно до п. 56 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» (далі - Закон № 1591-ІХ) платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді пластикової чи іншого виду картки.
Держателем платіжного інструменту є фізична особа, яка на законних підставах використовує платіжний інструмент для ініціювання платіжної операції з відповідного рахунку для виконання платіжних операцій або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного платіжного інструменту (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону № 1591-ІХ).
Згідно з п.п. 57, 42 ч. 1 ст. 1 Закону № 1591-ІХ платіжна операція - будь-яке внесення, переказ або зняття коштів незалежно від правовідносин між платником і отримувачем, які є підставою для цього.
Неналежна платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі.
За положеннями ст. 87 Закону № 1591-ІХ, платник несе відповідальність перед надавачем платіжних послуг, що його обслуговує, відповідно до умов укладеного між ними договору про надання платіжних послуг. Платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним у платіжній інструкції, суті платіжної операції. У разі виявлення невідповідності інформації платник має відшкодувати надавачу платіжних послуг шкоду, заподіяну внаслідок такої невідповідності інформації. Платник зобов`язаний відшкодувати шкоду, заподіяну надавачу платіжних послуг, що його обслуговує, внаслідок недотримання цим платником вимог щодо захисту інформації і здійснення неправомірних дій з компонентами платіжної інфраструктури (у тому числі платіжними інструментами, обладнанням, програмним забезпеченням). У разі недотримання користувачем зазначених вимог надавач платіжних послуг, що обслуговує платника, звільняється від відповідальності перед платником за виконання платіжних операцій. Платник зобов`язаний негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити надавача платіжних послуг у визначеному договором порядку про факт виконання з його рахунку неналежної або неакцептованої платіжної операції для отримання відшкодування за такою операцією. Платник має право вимагати відшкодування коштів за неналежною платіжною операцією, за умови повідомлення про це надавача платіжних послуг протягом 90 календарних днів з дати списання коштів за такою операцією з його рахунку. Зазначений у цій частині строк не застосовується, якщо надавач платіжних послуг не дотримався свого обов`язку щодо інформування платника про виконані платіжні операції згідно з вимогами цього Закону. До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації відповідно до статті 38 цього Закону ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на платника. З моменту повідомлення платником емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.
Згідно з пунктом 140 розділу VII Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року № 164 (тут і далі - Положення, у редакції, чинній на дату проведення оспорюваних операцій), користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.
До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.
Відповідно до пункту 141 Положення емітент зобов`язаний надавати ПІН, індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням платіжного інструменту, лише держателю платіжного інструменту в порядку, визначеному договором (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення).
Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції(пункт 146 Положення).
Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.
У постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 691/699/16 (провадження № 61-16504св18) вказано таке: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».
Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та підтверджується сталою судовою практикою, викладеною у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14, від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14, від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22 та інших.
Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності (див. постанову Верховного Суду від 21 лютого 2019 року у справі № 489/1649/17).
З огляду на викладене, у такій категорії справ встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. У разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.
Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставою вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18) (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).
У постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 686/17744/21 вказано, що встановлення точного часу повідомлення банку клієнтом (користувачем) про втрату фінансового номеру телефону, при підозрі доступу третіх осіб до фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій таких осіб, має вирішальне значення при визначені того, за проведення яких операцій несе відповідальність клієнт, оскільки до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.
У цій справі суд встановив, що Служба Безпеки АТ КБ «Приватбанк» провела перевірку, якою встановлено, що ОСОБА_1 не захистила свій фінансовий номер, з якого о 22:08 годині 24 вересня 2024 року проведено підтвердження операції шляхом надання правильних відповідей на контрольні запитання.

ОСОБА_1 особисто підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 09 липня 2021 року, у якій позивач в порядку ст. 634 ЦК України приєдналася до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (Умови та Правила), що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка (Договір), приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.
Особливість полягає у тому, що в цій Заяві від 09 липня 2021 року на 21-й сторінці зазначені всі умови підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка» Умов та Правил, що зараз оскаржується позивачем.
Так, в пункті 1 зазначені істотні умови Договору «Кредитні картки», в пункті 2 умови Договору «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», в пункті 3 укладена Угода про використання простого електронного підпису: у якій зазначено, що «Банк та Клієнт (Сторони) узгодили при наданні Банком будь-яких послуг Клієнту, в т.ч., але не виключно, послуг з переказу коштів, укладення між Сторонами кредитних договорів та будь-яких інших правочинів використання простого електронного підпису.
Сторони визнають простим електронним підписом такі способи підписів Клієнта: OTP- пароль,QR-код, кнопки «Підпис», «Підписав», «Підтверджую», «Ознайомився» тощо у програмних комплексах, мобільних додатках або на офіційних сайтах Банку у мережі Інтернет, де Клієнту надається технічна можливість ознайомитися з умовами надання відповідної послуги та підписати відповідний договір, дати доручення Банкуна здійснення операції з переказу коштів тощо, або якщо інтерфейс відповідного ПК Банку дає Клієнту змогу зробити однозначний висновок про суть операції, доручення на здійснення якої Клієнт надає Банку шляхом підписання способами, що узгоджені Сторонами вище.
Сторони визнають правочини у вигляді електронних документів із використанням зазначених простих електронних підписів дійсними та обов`язковими для сторін та такими, що не потребують додаткового підтвердження.
При здійсненні будь-якої операцій та правочинів між Сторонами за допомогою ОТР паролю як простого електронного підпису Сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу Клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження Клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту Банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому Банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону Клієнта.
Сторони узгодили, що Банк самостійно приймає рішення про застосування того чи іншого виду електронного підпису.
Отже, ОСОБА_1 була повністю обізнана та погодилася ще 09 липня 2021 року з тим, що її фінансовий телефон є дуже важливим для здійснення будь-якої платіжної операції та укладання кредитного договору за допомогою ОТП-паролю як простого електронного підпису і що Банк буде правомірно вважати, що саме клієнт здійснює цю операцію, а не інша/третя особа, бо на час здійснення оскаржуваних транзакцій та договорів у Банка були відсутні будь-які заяви з боку клієнта щодо необхідності блокування чи втрати нею фінансового телефону або заволодіння паролем від власного Приват24 третьою особою.
Саме через домовленість між Банком та ОСОБА_1 , яка зазначена у Заяві від 09 липня 2021 року, за допомогою фінансового телефону позивачка НОМЕР_3 , яким заволоділи треті особи 23 вересня 2024 року та здійснили перекази коштів 24 вересня 2024 року і період часу з 22:06:32 год до 22:13:51 год.
Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку (далі - Умови і правила), система «Приват 24», у тому числі мобільна версія, це система призначена для управління банківськими рахунками Клієнта цілодобово в режимі реального часу через мережу Інтернет.
Всі операції у цій системі здійснюються на підставі платіжних інструкцій, наданих Клієнтом через систему (підпункт 2.3.1.2.2 Умов і правил).
Згідно з підпунктом 2.3.1.2.3 Умов і правил правила користування системою «Приват24», викладені на сторінці Банку у мережі Інтернет за адресою: https://privatbank.ua/udalenniy-banking/privat24.
Також ці правила викладені за адресою: https://privat24business.pp.ua/privat24-reyestraciya-novogo-koristuvacha/.
Відповідно до вказаних правил, реєстрацію у системі «Приват 24» можна здійснити декількома способами, зокрема дистанційно (через мережу інтернет) або через банкомат.
Так, відповідно до Правил користування системою «Приват 24», для реєстрації нового користувача в системі «Приват24» через мережу інтернет необхідно здійснити наступні дії: перейти за посиланням https://www.privat24.ua/; у правому верхньому куті вебсторінки натиснути кнопку «Вхід»; далі в спеціальну форму ввести номер мобільного телефону; підтвердити, що це діючий мобільний номер за допомогою введення у відповідне поле цифр з SMS-повідомлення або шляхом прийняття дзвінка Банку); обрати із запропонованого системою переліку банківських карток, які зареєстровані за вказаним мобільним номером, одну; ввести PIN-код цієї картки на віртуальній клавіатурі; придумати та зазначити у відповідному полі пароль входу в систему, повторити його та вказати діючу адресу електронної пошти (e-mail), натиснути кнопку «Далі». Після цього процес реєстрації в системі «Приват24» через мережу Інтернет можна вважати завершеним.
Альтернативним способом реєстрації в системі «Приват24» є реєстрація через банкомат АТ КБ «ПриватБанк». Для такого способу реєстрації потрібно: вставити діючу картку ПриватБанку в картоприймач і ввести на клавіатурному блоці PIN-код; перейти в меню «Банківські послуги»; натиснути кнопку «Інтренет-банк Приват24»; перейти в «Реєстрація в Приват24/зміна пароля»; ввести номер свого фінансового мобільного телефону; у відповідне вікно ввести одноразовий пароль з SMS-повідомлення, що прийшло на мобільний телефон, натиснути кнопку «Далі». Після чого на екрані банкомата з`явиться повідомлення про успішно завершену операцію. Обов`язково варто дочекатися чека, в якому, крім логіна входу в систему (номер мобільного, який був зазначений при реєстрації), буде вказано згенерований автоматично пароль, який рекомендується змінити при першому сеансі роботи з системою «Приват24».
Ще одним способом реєстрації в системі є мобільний додаток Приват24. Для реєстрації таким способом необхідний смартфон або планшет, що працює на базі операційних систем Android або iOS. На вказаний пристрій необхідно завантажити мобільний додаток Приват24 з «Play Маркет» або «App Store»; після встановлення додатку у полі «Вхід/Реєстрація ввести номер мобільного телефону, який буде використовуватися для входу в систему; натиснути кнопку «Продовжити»; підтвердити операцію через прийняття виклику або через введення одноразового пароля з SMS-повідомлення; обрати із запропонованого системою переліку банківських карток, які зареєстровані за вказаним мобільним номером, одну; ввести PIN-код цієї картки на віртуальній клавіатурі; придумати і ввести пароль, повторити пароль і вказати діючу адресу електронної пошти (e-mail); погодитися з Умовами і правилами надання банківських послуг, натиснувши відповідну позначку. З цього моменту реєстрація у додатку закінчена.
Системний аналіз наведених алгоритмів реєстрації свідчить про те, що особі, яка бажає зареєструватись у системі «Приват24» та здійснювати управління рахунками з її допомогою, необхідно мати доступ не тільки до фінансового номера телефону клієнта Банку, а й до іншої особистої інформації клієнта Банку, а саме: номера хоч б однієї з банківських карток клієнта «Приват24», прив`язаних до вказаного номера телефону, ПІН-коду вказаної картки чи саму банківську картку клієнта.
У разі відсутності в особи всього обсягу вказаної інформації для ідентифікації Банк має право відмовити у її реєстрації в системі «Приват 24» або обмежить його можливість по управлінню рахунками в системі (підпункт 2.3.1.2.4 Умов і правил).
Суд першої інстанції правильно врахував позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, висловлену в постанові від 25 січня 2023 року у справі № 235/2054/21 (провадження № 61-1725св22): «суд першої інстанції не перевірив належним чином доводи Банку про те, що без розголошення з боку позивача номера банківських карток, ПІН-кодів банківських карток, особа, навіть перевипустивши Sim-карту або маючи фінансовий телефон клієнта, не змогла б ні зайти до системи «Приват24», ні змінити фінансовий номер клієнта, ні зняти чи переказати кошти з рахунків клієнта, та дійшов передчасного висновку про задоволення позову. Крім того, суд першої інстанції не здійснив аналіз доводів позивача про те, що вона не втрачала банківських карток, їх ПІН-кодів і телефону та нікому їх не передавала, не вчиняла будь-яких інших дій, які б могли призвести до списання грошових коштів з її рахунків відповідно наведених вище алгоритмів реєстрації у системі «Приват 24».
У вказаній справі Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до пункту 1.1.1.71 Умов і правил фінансовий номер телефону клієнта - це номер мобільного телефону, який зазначений і підтверджений клієнтом як номер телефону, за допомогою якого можуть проводитись фінансові операції. Підтверджується Клієнтом під час активації продукту за допомогою POS-терміналу у відділенні Банку, в банкоматі, терміналі самообслуговування з підтвердженням ПІН-коду картки і СМС-паролем, а також в Системі «Приват24» (у разі зміни логіна користувача).
Тобто фінансовий номер телефону клієнта є важливою складовою отримання якісних банківських послуг у АТ «ПриватБанк» та безпеки клієнта.
За фактом заволодіння 24 вересня 2024 року грошовими коштами ОСОБА_1 , Службою Безпеки АТ КБ «Приватбанк» проведено перевірку, якою встановлено, що ОСОБА_1 не захистила свій фінансовий номер, з якого о 22:08 годині 24 вересня 2024 року проведено підтвердження операції шляхом надання правильних відповідей на контрольні запитання.
Дослідивши вищевикладене, суд першої інстанції правильно встановив, що здійснення банківських операцій з переказу коштів, які заперечуються позивачем, повністю покладається на ОСОБА_1 .
У цій справі встановлено, що 23 вересня 2024 року о 22:21 годині здійснено «самостійну заміну» сім-карти з телефонним номером НОМЕР_3 на іншу сім-карту з тим самим телефонним номером без залучення фахівців ПрАТ «Київстар» або фахівців партнерських магазинів «Київстар», що вказує на втрату ОСОБА_1 контролю над своїм фінансовим номером телефону.
Доводи апеляційної скарги про те, що номер мобільного телефону позивача, яким заволоділи шахраї, не є ні електронним платіжним засобом-платіжним інструментом, ні пристроєм (банківським автоматом, платіжним терміналом, програмно-технічним комплексом самообслуговування, програмно-апаратним середовищем мобільного телефону, або іншим пристроєм), або набором процедур, що дають змогу ініціювати платіжну операцію, а також виконати інші операції, тому втрата контролю над номером телефону не може прирівнюватися до втрати платіжного інструменту чи індивідуальної облікової інформації в розумінні Закону України «Про платіжні послуги», колегія суддів не приймає, оскільки саме втрата позивачем контролю над фінансовим номером телефону 23 вересня 2024 року і відсутність негайного повідомлення про це банку для зміну номера призвела до того, що банк ідентифікував особу, яка здійснювала фінансові операції 24 вересня 2024 року як клієнта банку, оскільки 09 липня 2021 року сторони узгодили, що фінансовий телефон є дуже важливим для здійснення будь-якої платіжної операції та укладання кредитного договору за допомогою ОТП-паролю як простого електронного підпису і що Банк буде правомірно вважати, що саме клієнт здійснює цю операцію, а не інша/третя особа, бо на час здійснення оскаржуваних транзакцій та договорів у Банку були відсутні будь-які заяви з боку клієнта щодо необхідності блокування чи втрати нею фінансового телефону або заволодіння паролем від власного Приват24 третьою особою.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, вони зводяться до неправильного тлумачення позивачем норм матеріального права, і є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується апеляційний суд, висновки суду є достатньо аргументованими, при цьому колегія суддів враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання обґрунтованості висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції. 
За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно з вимогами ст. 76-78, 81, 89, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Працевитого Г.О. слід залишити без задоволення, а рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2025 року - без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Працевитого Геннадія Олександровича -  залишити без задоволення.
Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 20 травня 2026 року.

Головуючий:

Судді: