Справа № 471/397/26
Провадження №2/471/391/26 
Номер рядка звіту 9
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 липня 2026 року с-ще Братське
Братський районний суд Миколаївської області
у складі: 
головуючого судді – Гукової І.Б.,
за участю секретаря – Прокопчук Н.Г.,
розглянувши у судовому засіданні в с-ще Братське цивільну справу № 471/397/26 за позовом ОСОБА_1 до Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності на майно, 
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача адвокат Мірошниченко Олена Василівна діючи в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності на майно.
В своєму позові позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 .
Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки, кадастровий номер: 4821485100:03:000:0485, що розташована на території: Братської ОТГ, площею 13,2551 га, належної спадкодавцю згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК №041204 від 10 січня 2002 року, була відкрита спадкова справа в Братській державній нотаріальній конторі Миколаївської області за заявою позивача та сестри ОСОБА_3 . Інших спадкоємців окрім них, немає. 
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВТМ 537091 від 15.11.2013 р., позивач отримав у спадок 1/2 частку вищевказаної земельної ділянки, іншу частку сестра позивача так і не оформила, оскільки проживає в рф. На даний час зв`язку з відповідачкою немає, вона до цих пір так і не оформила спадщину. Позивач довгий час користуюся земельною ділянкою, отримує орендну плату щорічно, однак в повній мірі розпоряджатися нею не може. Відповідачка проживала на території рф, мала паспорт громадянки рф, але точне місце її проживання невідомо, так як вона не підтримують зв`язок, за останньою інформацією позивачу було відомо, що ОСОБА_3 , померла, але підтвердити дану інформацію документально немає можливості, оскільки Україна з рф розірвала дипломатичні відносини. Для того, щоб законно управляти майном, позивачу необхідно мати на нього право власності, тому позивач вимушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно. 
Представник позивача надіслала до суду заяву, про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, представник відповідача надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги залишив на розсуд суду.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив.
Згідно до ч. 1 ст. 16, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, право приватної власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Згідно з положеннями ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Судом встановлено, що позивач більше 10 років користується земельною ділянкою, площею 13,2551 га, кадастровий номер: 4821485100:03:000:0485, що розташована на території Братської ОТГ, яка належала померлій ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК №041204 від 10 січня 2002 року.
Право власності на 1/2 частку даної земельної ділянки зареєстровано за позивачем на підставі свідоцтва про право на спадщину.
Таким чином у ході розгляду справи знайшло своє підтвердження те, що позивач правомірно, добросовісно заволодів чужим майном, вважаючи себе його власником. 
У постанові від 01.08.2018 у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.
Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.
Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.
Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю.
За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власникякого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і увитребуванні якого його власнику було відмовлено.
За наведених обставин, зважаючи на те, що позивач відкрито, протягом тривалого часу володіє та користується земельною ділянкою, суд вважає за можливе задовольнити даний позов.
Судові витрати слід залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст. 259, 264, 265 ЦПК України, суд 
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності на майно - задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право приватної власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 13,2551 га, кадастровий номер: 4821485100:03:000:0485, що розташована на території Братської ОТГ, яка належала померлій ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК №041204 від 10 січня 2002 року.
Судові витрати слід залишити за позивачем. 
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 . 
Відповідач: Братська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області, код ЄДРПОУ 04375926, адреса: вул.. Миру, 131, с-ще Братське Вознесенського району Миколаївської області. 
Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду. 

Суддя Гукова І. Б.,