П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2026 року м. Київ

Справа №757/23568/24-ц
Апеляційне провадження №22-ц/824/16284/2375/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.
суддів: Желепи О.В., Невідомої Т.О.
за участю секретаря Липченко О.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва, ухваленого під головуванням судді Хайнацького Є.С. 21 травня 2025 року в м. Київ,
у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому з просив стягнути на свою користь: 
- з ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» суму несплаченого страхового відшкодування у розмірі 122819,44 грн, пеню у розмірі 4375,86 грн, інфляційні втрати та 3 % річних у розмірі 463,09 грн;
- з  ОСОБА_2  в порядку відшкодування майнової шкоди 72273,58 грн; 
- вирішити питання розподілу судових витрат у розмірі 25799,32 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 листопада 2023 року о 10 год 30 хв в м. Харкові по вул. Велика Кільцева, буд. 132, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Hyundai HD 72, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно не звернувся за допомогою до по сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль Audi Q5, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зупинився позаду, чим порушив п.п.10.9 ПДР України, за що передбачено відповідальність за ст. 124 КУпАП. 
В результаті ДТП транспортний засіб Audi Q5, р.н. НОМЕР_3 , отримав значні механічні пошкодження, а власнику ОСОБА_1 були завдані матеріальні збитки. 
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2023 року у справі № 644/9188/23 винною особою в скоєнні правопорушення, що мало наслідком настання вказаної ДТП, визнаний ОСОБА_2 . 
Цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до полісу № 217274881. 
Позивач повідомив ТДВ СК «Альфа-Гарант» про настання ДТП та надав йому документи, в тому числі і заяву про страхове відшкодування. 
Однак, 25 березня 2024 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» направив позивачеві листа № 12/1701, якими відмовив у виплаті страхового відшкодування. Як на підставу відмови ТДВ СК «Альфа-Гарант» посилається на висновок судового експерта № 42/24 від 01 березня 2024 року транспортно-трасологічного дослідження обставин пошкодження автомобіля Audi Q5, реєстраційний номер НОМЕР_4 . 
Відповідно до вказаного висновку, експертом встановлено, що наявний комплекс механічних пошкоджень автомобіля Audi Q5, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не міг утворитися в результаті контакту з автомобілем Hyundai HD 72, реєстраційний номер НОМЕР_5 , при обставинах, які викладені у поясненнях водія та матеріалах справи, тому пояснення ОСОБА_1 стосовно обставин виникнення всього комплексу пошкоджень передньої частини кузова автомобіля Audi Q5, реєстраційний номер НОМЕР_6 , внаслідок зіткнення з автомобілем Hyundai HD 72, реєстраційний номер НОМЕР_5 , технічно не спроможні. 
Позивач категорично не згодний з таким висновком, вважає його безпідставним та незаконним з таких підстав. 
Як вбачається з відмови, ТДВ СК «Альфа-Гарант» по суті заперечується сам факт ДТП або, як він вказує, не дають змоги встановити факту ДТП та обставини при яких були пошкоджені транспортні засоби. Разом з цим, факт та обставин ДТП за участі позивача та відповідача ОСОБА_2 були зафіксовані працівниками управління патрульної поліції, та згодом були предметом розгляду Орджонікідзевського районного суду м. Харкова у справі № 644/9188/23, де суд дійшов висновку про наявність вини відповідача ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні, також відповідач ОСОБА_2 не заперечував свою вину у вказаному ДТП та провину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав в повному обсязі, зазначав, що зіткнення допустив в результаті необережності, не побачив інше авто. 
Крім того, як вбачається із висновку судового експерта № 42/24 від 01 березня 2024 року, вказане експерте дослідження виконувалось за результатами аналізу наданих експерту: пояснень водія ОСОБА_1 , наданих ТДВ СК «Альфа-Гарант»; акту огляду та фотографій автомобілів Hyundai HD 72, реєстраційний номер НОМЕР_5 , та Audi Q5, реєстраційний номер НОМЕР_7 , з місця огляду та місця ДТП. Тобто, із наведеного можна зробити висновок, що експертом ОСОБА_3 , який виконував дослідження, транспортні засоби Hyundai HD 72, реєстраційний номер НОМЕР_5 , та Audi 05, реєстраційний номер НОМЕР_7 , не оглядалися місце події експерт наочно не досліджував. Тобто, експерт Скороход А.М. не мав жодних вихідних даних для проведення вказаного дослідження. Разом з тим, експерт приходить до висновку, що наявний комплекс механічних пошкоджень автомобіля Audi Q5, реєстраційний номер НОМЕР_8 , не міг утворитися в результаті контакту з автомобілем Hyundai HD 72, реєстраційний номер НОМЕР_9 , при обставинах, які викладені у поясненнях водія та матеріалах справи, тому пояснення ОСОБА_1 стосовно обставин виникнення всього комплексу пошкоджень передньої частини кузова автомобіля Audi 05, реєстраційний номер НОМЕР_8 , внаслідок зіткнення з автомобілем Hyundai HD 72, реєстраційний номер НОМЕР_5 , технічно не спроможні. 
Також, позивач звертає увагу, що експертом не були взяті до уваги: протокол про адміністративне правопорушення ААД № 604852 від 17 листопада 2023 року; схема з місця ДТП, відповідно до якої зафіксовані зовнішні пошкодження, які отримав автомобіль Audi Q5, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а саме деформація та пошкодження капоту, пошкодження передньої лівої блок фари, пошкодження ЛФП переднього бамперу, пошкодження номерного знаку, пошкодження рамки, пошкодження у транспортного засобу Hyundai HD 72, реєстраційний номер НОМЕР_5 , - відсутні; пояснення відповідача ОСОБА_2 та пояснення позивача. 
З урахуванням викладеного позивач просив суд задовольнити позов.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 21 травня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - відмовлено.
Рішення мотивоване тим, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, що вказували б на неправомірність відмови страховика для виплати страхового відшкодування, доводи відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» на свій захист позивачем не спростовані, тому оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд прийшов до висновку, що у задоволенні поданого позову слід відмовити у повному обсязі.

Не погодився із рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 , його представником - адвокатом Сулигою С.О. подано апеляційну скаргу, в якій він зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права та не повно з'ясував усі обставини, внаслідок чого рішення є незаконним та необґрунтованим. 
В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що чинним законодавством України заборонено проводити судові експертизи без огляду пошкодженого майна особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт, а тому висновок судового експерта №42/24 від 01 березня 2024 року, як і висновок №4739/24-52 від 03 травня 2024 року, не є належними доказами у справі, оскільки судові експерти не прибували до місцезнаходження пошкодженого автомобіля та безпосередньо не оглядали пошкоджені транспортні засоби.
Звертає увагу, що можливість проведення дослідження за фотознімками без натурного огляду об`єкта дослідження пов`язана з наявністю певних умов та можлива лише у випадку відсутності об`єктивної можливості для доступу до цього об`єкта.
Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги письмові пояснення позивача щодо обставин справи від 15 січня 2025 року.
На підставі викладеного, просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва 21 травня 2025 рокута ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Вирішити питання судових витрат.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись в порядку визначеному процесуальним законом, причини неявки суду не повідомили. А тому колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність вказаних осіб. 

В порядку ч.ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності транспортний засіб марки Audi Q5, державний номерний знак НОМЕР_7 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_10  (а.с. 29).
Постановою Подільського районного суду м. Києва від 20 грудня 2023 року у справі № 644/9188/23 визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та покладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.
Зазначеною постановою суду встановлено, що водій ОСОБА_2 , 17 листопада 2023 року о 10.30 годині в м. Харкові по вул. Велика Кільцева, буд. 132, керуючи транспортним засобом Hyundai HD 72, державний номерний знак НОМЕР_11 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно не звернувся за допомогою до по сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на транспортний засіб Audi Q5, державний номерний знак НОМЕР_7 , який зупинився позаду, чим порушив п.п. 10.9 ПДР України, за що передбачено відповідальність за ст.124 КУпАП. При ДТП автомобіль Audi Q5 отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. ОСОБА_2 своїми діями, які виразились у порушенні учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а.с. 8).
Сторонами не заперечується, що відповідальність власника транспортного засобу Audi Q5, державний номерний знак НОМЕР_7 , ОСОБА_1 застрахована в ТДВ СК «Альфа-гарант» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 217274881.
17 листопада 2023 року ТДВ СК «Альфа-Гарант»одержало від ОСОБА_1 повідомлення про ДТП від потерпілого.
Листом від 25 березня 2024 року № 12/1701 ТДВ СК «Альфа-Гарант» повідомило ОСОБА_1 , що немає правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування, пославшись на висновок судового експерта № 42/24 від 01 березня 2024 року з якого вбачається, що наявний комплекс механічних пошкоджень автомобіля Audi Q5, д.р.н. НОМЕР_12 , не міг утворитися в результаті контакту з автомобілем HYUNDAI д.р.н. НОМЕР_11 , при обставинах, які викладені у поясненнях водія та матеріалах справи, тому пояснення ОСОБА_1 стосовно обставин виникнення всього комплексу пошкоджень передньої частини кузова автомобіля Audi Q5, р.н. НОМЕР_12 , внаслідок зіткнення з автомобілем HYUNDAI, р.н. НОМЕР_11 , технічно не спроможні. 
У листі також вказано, що оскільки позивачем подані не вірні відомості про обставини події, які не відповідають характеру пошкоджень отриманих транспортними засобами при ДТП та не дають змоги встановити факту ДТП та обставини при яких були пошкоджені транспортні засоби, у відповідності до cт.37 п.37.1.3 Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Таким чином, ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» не має правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування за згаданою вище подією (а.с. 10).
03 січня 2024 року до ТДВ СК «Альфа-Гарант» надійшла заява позивача про страхове відшкодування (а.с. 90).
Згідно з висновком експерта від 01 березня 2024 року № 42/24 за результатами транспортно-трасологічного дослідження, наявний комплекс механічних пошкоджень автомобіля Audi Q5, не міг утворитися в результаті контакту з автомобілем Hyundai HD 72, при обставинах, які викладені в поясненнях водія та матеріалах справи, тому пояснення позивача стосовно обставин виникнення всього комплексу пошкоджень передньої частини кузову автомобіля Audi Q5, внаслідок зіткнення з автомобілем Hyundai HD 72, технічно не спроможні (а.с. 11-14, 91-94).
Згідно висновку експерта за результатами проведення транспортно-трасологічного дослідження № 4739/24-52 весь комплекс (весь обсяг) пошкоджень, наявних на автомобілі Audi Q5 не міг утворитися при контактуванні з автомобілем Hyundai HD 72 за обставин ДТП, а саме в результаті наїзду автомобіля Hyundai HD 72 заднім ходом на автомобіль Audi Q5 (а.с. 95-101).
Також у справі наявна схема місця ДТП, яка сталася 17 листопада 2023 року. висновок щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 877/12-23 від 22грудня 2023 року, платіжна інструкція про оплату за оцінку матеріального збитку, паспортні дані позивача, картка платника податків (а.с. 9, 15-27, 28).

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.
Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.
Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати заподіяну шкоду в повному розмірі.
Загальні положення про відшкодування шкоди передбачені главою 82 ЦК України.
За загальним принципом, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.
Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.
Тобто, винна особа - володілець транспортного засобу має право застрахувати свою відповідальність, передавши обов`язок відшкодування шкоди, спричиненої за участю його транспортного засобу, страховій компанії (страховику).
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням
Таким чином, право потерпілого на відшкодування заподіяної шкоди так і кореспондуючий обов`язок страховика (страхової компанії) здійснити його відшкодування виникає на підставі настання страхового випадку - ДТП.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (Далі Закон № 1961-IV, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин).
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за цим законом є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону № 1961-IV).
Стаття 4 цього закону визначає суб`єктів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, зокрема до таких відносяться страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі.
Згідно із статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми, в порядку визначеному законом.
Відповідно до статті 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
За змістом пункту 35.1 статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Підстави для відмови страховика у здійсненні страхової виплати або страхового відшкодування встановлені ст. 991 ЦК України та ст. 26 Закону України "Про страхування", згідно з якими страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом.
Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України "Про страхування" та ч. 2 ст. 991 ЦК України договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.
Так, за положеннями п. 37.1.3 ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньої-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 6 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Умовами цивільно-правової відповідальності є обов`язкова наявність таких складових: протиправна поведінка (дія чи бездіяльність) особи; негативний результат такої поведінки - шкода; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду. 
При цьому, якщо ж подія, що настала, не може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, обов`язок у страховика здійснити страхову виплату не виникає. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 квітня 2012 у справі № 6-101цс11.

З наведених вище обставин справи вбачається, що звертаючись у суд із позовом ОСОБА_1 вказує, що 17 листопада 2023 року за наслідками ДТП з вини ОСОБА_2 його транспортний засіб зазнав пошкоджень.
При цьому з пояснень позивача наданих під час розгляду справи про адміністративне правопорушення № 644/9188/23, його автомобіль було припарковано біля будинку й водій за кермом не перебував. Натомість водій автомобіля Hyundai HD 72 здав назад та зачепив припарковану машину, тим самим завдав їй ушкоджень.
Встановлено, що у відповідь на заяву до страхової компанії ТДВ СК «Альфа-Гарант», де застрахована відповідальність винної особи ОСОБА_2 позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з підстав того, що ним подані не вірні відомості про обставини події, які не відповідають характеру пошкоджень отриманих транспортними засобами при ДТП та не дають змоги встановити факту ДТП та обставини при яких були пошкоджені транспортні засоби, пославшись при цьому на висновок судового експерта № 42/24 від 01 березня 2024 року.
Крім того відповідач ТДВ СК «Альфа-Гарант» в ході розгляду справи судом першої інстанції долучив до справи і висновок за результатами проведення транспортно-трасологічного дослідження № 4739/24-52 від 03 травня 2024 року за результатами якого також встановлено, що весь комплекс (весь обсяг) пошкоджень, наявних на автомобілі Audi Q5 не міг утворитися при контактуванні з автомобілем Hyundai HD 72 за обставин ДТП, а саме в результаті наїзду автомобіля Hyundai HD 72 заднім ходом на автомобіль Audi Q5.
Тобто відповідач ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернувся до судових експертів, якими було проведено експертні дослідження, за результатами яких було складено відповідні висновки, які встановили, що всі наявні пошкодження автомобіля AUDI Q5 не могли утворитись в результаті наїзду заднім ходом автомобіля Hyundai. Тобто, наявні пошкодження автомобіля AUDI Q5 в повній мірі не відносяться до наслідків ДТП, яка мала місце 17 листопада 2023 року в місті Харкові по вулиці Велика Кільцева, 132. 
Встановлено, що експертні висновки були проведені на підставі пояснень водія, акту огляду та фотографій автомобілів Audi Q5, д.н.з. НОМЕР_12 та Hyundai, д.н.з. НОМЕР_11 з місця ДТП.
Вказані докази є належними, оскільки отримані законним шляхом станом на дату ДТП.
Колегією суддів встановлено, що надані висновки підготовлено судовими експертами, які мають відповідну кваліфікацію, стаж роботи та відповідно попереджені про кримінальну відповідальність.
Крім того, висновки експерта, які виготовлено на замовлення учасника справи у розумінні ст. 76, 102, 106 ЦПК України є належним доказом по справі, в яких міститься докладний опис проведених досліджень, зроблені у результаті них висновки та надані обґрунтовані відповіді експертами, які мають вищу технічну освіту, кваліфікацію судового експерта, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта.
За таких обставин посилання апеляційної скарги на те, що вказані висновки експертів є неналежними доказами є безпідставними, оскільки під час розгляду справи позивачем не доведено, що експертами було порушено порядок проведення досліджень та не наведено будь-яких обґрунтованих доказів, що спростовують вказану у висновках інформацію.
Отже, колегія суддів вважає, що дії відповідача щодо відмови у здійсненні страхової виплати узгоджуються з положеннями ст.ст. 26, 37 Закону України "Про страхування".
Таким чином апеляційний суд приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив обставини справи, перевірив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, їх доводи і заперечення, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, підстави для компенсації відповідачеві понесених на стадії апеляційного перегляду справи судових витрат - відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду міста Києва 21 травня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова 

Судді: О.В. Желепа

Т.О. Невідома