Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/672/26
Провадження № 2/945/1127/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Павленко І.В.,
за участю секретаря судового засідання Сербіної К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:

24.03.2026 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», через підсистему «Електронний суд», звернулося до Миколаївського районного суду Миколаївської області з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 59671,32 грн, витрати на правничу допомогу та судові витрати. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 14.02.2018 року АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 2017997662. За даним кредитним договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит, в розмірі визначеному кредитним договором, на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у кредитному договорі, додатках до нього та в Правилах надання і повернення кредиту, що розміщені на офіційному веб-сайті Кредитодавця. Таким чином, Відповідач уклав Кредитний договір № 2017997662 від 14.02.2018 року із АТ «ОТП БАНК» та Відповідачу надано кредитні кошти, відповідно до умов та згідно порядку, визначеному кредитним договором. 21.10.2022 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу № 21/10/22, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 2017997662 від 14.02.2018. Згідно Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою, що становить 59671,32 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 45538,98 грн; заборгованість за відсотками становить 14132,34 грн. Оскільки відповідач належним чином не виконала зобов`язання щодо повернення коштів, позивач просить суд стягнути заборгованість в сумі 59671,32 грн, а також витрати на сплату судового збору в сумі 2662,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 13 квітня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронних кабінетів як безпосередньо позивача, так і його представника у підсистемі «Електронний суд», що були отримані цими учасниками справи 14.05.2026. Водночас у прохальній частині позовної заяви представник позивача просила суд розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, а також не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, хоча про місце, день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без її участі до суду не подала, відзиву до суду не направила (відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами).
Копія ухвали суду та судові повістки про виклики до суду направлялись відповідачу за зареєстрованим місцем проживання рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, що повернулися до суду з відміткою АТ «Укрпошта» - «адресат відсутній за вказаною адресою». Також відповідач повідомлялась про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Пунктом 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України визначено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 23.01.2023 року у справі № 496/4633/18 (провадження № 61-11723св22), що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Отже, листи, що повернулися з відміткою в довідці поштового відділення про причину повернення: «за відсутністю адресата за вказаною адресою» - є належно врученими.
Отже, суд розцінює відповідача як такого, що належним чином повідомлений про розгляд справи судом. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, інші клопотання та заяви від відповідача суду також не надходили.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти порядку заочного розгляду справи.
З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 14 лютого 2018 року ОСОБА_1 подала до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заяву фізичної особи на встановлення кредитної лінії/зміну розміру, в якій зазначила власні персональні дані, такі як: прізвище, ім`я та по батькові, дату народження, ідентифікаційний номер, дані паспорта громадянина України, адресу реєстрації та місця фактичного проживання, місце роботи та номер мобільного телефону, номер карткового рахунку: НОМЕР_1 , тип продукту: Кредитна лінія до дебетної картки кредитної лінії, бажана сума кредитної лінії (грн): 8008.6.
14 лютого 2018 року ОСОБА_1 ознайомилася та підписала власноручним підписом ПАСПОРТ СПОЖИВЧОГО КРЕДИТУ (ІНФОРМАЦІЯ, ЯКА НАДАЄТЬСЯ СПОЖИВАЧУ ДО УКЛАДЕННЯ ДОГОВОРУ ПРО СПОЖИВЧИЙ КРЕДИТ).
14 лютого 2018 року ОСОБА_1 уклала з публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» ДОГОВІР ПРО ВИДАЧУ І ОБСЛУГОВУВАННЯ МІЖНАРОДНИХ КРЕДИТНИХ ПЛАСТИКОВИХ КАРТОК 2017997662. Договір підписано відповідачем власноруч. 
Відповідно до Розділу 1 ВИДАЧА ТА ОБСЛУГОВУВАННЯ КРЕДИТНОЇ КАРТКИ ПОЗИЧАЛЬНИКА, Банк та позичальник підтверджують факт укладення між ними Договору про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (приватних) на підставі Правил Кредитування, Правил користування кредитною карткою MasterCard Standard, розміщені на Інтернет сайті Банку та на умовах викладених в цьому договорі. 
3а умови належного виконання позичальником умов цього Договору та прийняття Банком позитивного рішення щодо надання Держателю кредити, Банк відкриває Держателю Картковий рахунок в гривнях та випускає Кредитну картку типу MasterCard Standard, a також виконує розрахункове обслуговування Платіжних операцій, здійснених з використанням Кредитної картки, її реквізитів чи без використання Картки; надає Держателю Кредит шляхом відкриття відновлювальної Кредитної лінії. Кредит надається в межах Кредитного ліміту винятком випадків, передбачених цим договором, а Держатель приймає Кредит і зобов`язується повернути суму отриманого Кредиту на умовах, в строки та в порядку, що передбачені цим Договором. Розмір Кредитного ліміту складає 8008.6 гривень. Порядок здійснення Платіжних операцій з використанням Кредитної картки, а також порядок отримання Кредиту регулюються чинним законодавством України, нормами міжнародної Платіжної системи MasterCard, цим Договором, Правилами, а також Тарифами Банку. Строк дії Кредитної лінії становить 3 роки (три роки) з моменту підписання Банком і позичальником цього Договору. За користування Кредитом, в тому числі Простроченим Кредитом та Овердрафтом, Банк нараховує проценти в розмірі встановленому Тарифами Банку та на дату укладення Договору розмір процентів становить 40% відсотків річних по операціях розрахунків карткою за товари, послуги та в мережі Інтернет, та по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15 відсотків за день. Держатель зобов`язаний щомісяця погашати в повному обсязі суму Мінімального платежу, розмір якого визначається в Виписці, але в будь-якому разі не менше 58 (п`яти відсотків) від розміру Боргових зобов`язань.
За користування Кредитом, наданим Держателю протягом Розрахункового циклу, Держателю встановлюється Пільговий період користування Кредитом. Тривалість Пільгового періоду визначається Правилами, а розмір процентної ставки впродовж Пільгового періоду становить 0,01 відсотків річних. 
Підписанням цього Договору держатель гарантує, що йому зрозумілі і він погоджується з усіма положеннями Договору, Правил та Тарифів Банку, з якими він ознайомився сам та зобов`язується ознайомити кожну Довірену особу. 
На виконання умов вище вказаного договору АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю.
Власноруч підписаною розпискою ОСОБА_1 підтвердила, що нею отримана картка. Картка емітована на її ім`я. Підпис, наведений на розписці, ідентичний підпису на картці. З правилами користування карткою та діючими тарифами АТ «ОТП Банк» ознайомлена. Номер карти НОМЕР_2 , термін дії 10/20.
З товарного чеку № 000000009054325 від 14 лютого 2018 вбачається, що ОСОБА_1 було придбано у «ТОВ «ДІЄСА», Магазин 110, м. Миколаїв (Ельдорадо) смартфон HUAWEI Y7 Gold на суму 5 499,90 грн, чохол Flip Luxe Huawei Y7 Gold на суму 199.90 грн, захисна плівка-скло Dengos TG Huawei Y7 на суму 179,90 грн, ЭПО ESET Mobile Security 1PE/1P на суму 159.90 грн, ЭПО «City Guide» навігаційна карта України Life Time на суму 159.90 грн, ЭПО Adguard Mobile Life-Time lic (android) на суму 249.00 грн, Android Платинум варітстю 1 380,20 грн та чохол Flip Case Samsung Galaxy J1/J120H Black вартістю 179,90 грн, а всього на суму 8 008,60 гривень.
Також у судовому засіданні суд дослідив розрахунок заборгованості за договором № 2017997662_CARD від 14.02.2018 картковий рахунок НОМЕР_3 про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток, що підготовлений АТ «ОТП Банк», і встановив, що розмір заборгованості позичальника складає 59671,32 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 45538,98 грн, заборгованість за відсотками 14132,34 грн.
Так, ОСОБА_1 після встановлення кредитної лінії регулярно користувалась та знімала кредитні кошти.
Також суд встановив, що 21 жовтня 2022 року між АТ «ОТП Банк» («Клієнт») та ТОВ «Діджи Фінанс» («Фактор») укладено договір факторингу № 21/10/22 (далі Договір факторингу).
Згідно Договору факторингу, клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату відповідно до умов цього договору. За цим договором фактор одержує право (замість клієнта) за плату відповідно до умов цього договору. Фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі.
Як вбачається з акту приймання-передачі реєстру боржників № 1 до договору факторингу, складеного між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Діджи Фінанс», клієнт передав, а фактор прийняв згідно з вимогами пункту 8.3 договору факторингу реєстр боржників № 1, кількість боржників: 10779.
Із акту приймання-передачі реєстру боржників № 2 до договору факторингу, складеного між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Діджи Фінанс», суд встановив, що клієнт передав, а фактор прийняв згідно з вимогами пункту 8.3 договору факторингу реєстр боржників № 2, кількість боржників: 8909.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до Договору факторингу ТОВ «Діджи Фінанс» перерахувало АТ «ОТП Банк» грошові кошти як оплату права грошової вимоги згідно з означеним правочином.
Із витягу з реєстру боржників до Договору факторингу суд встановив, що до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 2017997662 від 14.02.2018 у загальній сумі 59671,32 грн, з яких: 45538,98 грн заборгованість по тілу кредиту, 14132,34 грн заборгованість по відсотках.
Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами, дійшов таких висновків.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Таким чином, суд встановив, що позивач як новий кредитор набув право вимоги до відповідача за Кредитним договором на підставі Договору факторингу № 21/10/22 від 21.10.2022.
Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Таким чином, із дослідженого безпосередньо в судовому засіданні Кредитного договору, суд встановив, що його сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови його надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на зазначених у ньому умовах шляхом підписання означеного правочину за допомогою власноручного підпису як представником АТ «ОТП Банк», так і позичальником ОСОБА_1 .
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання нею в кредит від АТ «ОТП Банк» грошових коштів в сумі 45538,98 грн, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов Кредитного договору у строки, передбачені цим правочином.
Водночас матеріалами справи, що досліджені безпосередньо судом у засіданні, підтверджується той факт, що сума кредиту, що була обумовлена між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 і відображена у розділі 1 Кредитного договору, була отримана відповідачем саме 14.02.2018 шляхом придбання товарів у магазині ОСОБА_2 за рахунок кредитних коштів, а також в подальшому шляхом користуванням встановленим кредитним лімітом.
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконала грошове зобов`язання щодо повернення суми кредиту за Кредитним договором як первісному кредитодавцю АТ «ОТП Банк», так і його правонаступнику ТОВ «Діджи Фінанс», суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 45538,98 грн в рахунок погашення тіла кредиту та 14132,34 грн у рахунок погашення відсотків за користування сумою кредиту підлягає задоволенню.

Що стосується стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 7000 грн, то суд зазначає про таке.
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги ч.1,2,3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З аналізу означених положень процесуального права суд робить висновок, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу необхідно суду надати такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зробила правовий висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Наведена правова позиція є чинною і станом на день ухвалення судом рішення у справі №711/10306/25, доказом чому є постанова Верховного Суду від 15.01.2025 у справі №386/136/21 (провадження № 61-10886св24).
У зв`язку із дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги, суд констатує, що позивачем надано належні та допустимі докази щодо наданої правничої допомоги та її вартості.
Частиною 5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Верховний Суд у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини.
Виходячи із встановленої реальності участі адвоката та його необхідності, а також з урахуванням очевидної не співмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 3500,00 грн.
Частиною 1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Суд встановив, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн (з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8), які, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89, 133, 137, 141, 258, 264, 265, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором № 2017997662 від 14.02.2018 року у розмірі 59671,32 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 гривень та на сплату судового збору в розмірі 2662,40 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:
ПОЗИВАЧ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», код ЄДРПОУ 42649746, адреса: м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1.
ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .
Дата складення повного судового рішення 10.06.2026.

Суддя І.В. Павленко