Справа № 182/5766/25
2/195/365/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И
(заочне)

05.05.2026 року  с-ще Томаківка Дніпропетровської області 

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Омеко М.В., за участі секретаря Мартинової Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Томаківського районного суду Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Дніпропетровського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю, -

В С Т А Н О В И В:

До Томаківського районного суду Дніпропетровської області звернувся Дніпропетровський обласний центр зайнятості в особі заступника директора Н.Момот з? позовом до ОСОБА_1 про стягнення з останнього кошти, що були виплачені йому як допомога по безробіттю у розмірі 20 302,88 (двадцять тисяч триста дві гривні 88 копійок), та понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3028,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Нікопольської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості 24.11.2023 р. в пошуку роботи.
Наказом від 24.11.2023 року № НТ 231124 ОСОБА_1 було надано статус безробітної з 24.11.2023 р. відповідно до ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року № 5067-VI (далі - Закон № 5067-VI), разом з тим, наказом від 27.11.2023 року №НТ 231127 відповідно до частини 1,3,4 ст.22, частини 1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 р. №1533-ІІІ у редакції, чинній на момент перебування особи на обліку (далі по тексту - Закон № 1533-ІІІ) відповідачу було призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю на період з 25.11.2023 року по 20.08.2024 року.
Наказом від 05.03.2024 року №НТ 240305 відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю з 23.02.2024 року на підставі п.3? Прикінцевих положень Закону №1533-III: "під час дії воєнного стану тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 90 календарних днів". Наказом Центру зайнятості від 03.04.2024 року №НТ 240403: 
- припинено реєстрацію безробітного ОСОБА_1 з 28.03.2024 року у зв`язку з встановленням факту виконання зареєстрованим безробітним оплачуваної роботи (надання послуг), зайняття іншим видом діяльності;
- прийнято рішення про повернення коштів у встановленому порядку відповідно до ч.3 ст.36 Закону №1533-ІІІ в сумі 20 302,88 грн. за період з 26.11.2023 року по 23.02.2024 року.
Відповідно до ч.1 ст.23 Закону №1533-ІІІ розмір допомоги по безробіттю застрахованим особам визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 р. № 1266 (далі - Порядок № 1266), залежно від страхового стажу, але не менше ніж мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений правлінням Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття (далі - Фонд) для цієї категорії осіб.
Розрахунок суми допомоги по безробіттю здійснюється із використанням Єдиної інформаційно-аналітичної системи Державної служби зайнятості (далі - ЄІАС), відповідно до частин 1, 3, 4 ст. 22, частини 1 ст. 23 Закону № 1533-ІІІ та Порядку № 1266, у відсотках до середньої заробітної плати (доходу) безробітного.
28.03.2024 року на запит Нікопольської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості отримано відповідь ТОВ «СЕМ ЕКОПАК» №38 від 21.03.2024 року , згідно якої відповідач дійсно надавав послуги за період листопад-грудень 2023 року ТОВ «СЕМ ЕКОПАК» згідно цивільно-правового договору №239 від 26.11.2023 року та актів приймання-передачі наданих послуг №1 від 30.11.2023 року , №2 від 02.01.2024 року. 
Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №18 від 28.03.2024 р., встановлено, що згідно наданих роботодавцем документів (цивільно-правового договору №239 від 26.11.2023 року, актів приймання-передачі наданих послуг №1 від 30.11.2023 року , №2 від 02.01.2024 року) відповідач ОСОБА_1 надавав послуги ТОВ «СЕМ ЕКОПАК» в період перебування на обліку в центрів зайнятості як безробітного та отримання допомоги по безробіттю.
Відповідач ОСОБА_1 приховав від центру зайнятості факт укладання цивільно-правового договору, надання послуг (виконання робіт) та отримання доходу від такої діяльності, у зв`язку з чим він як зайняте населення не мав права мати статус безробітного та перебувати на обліку в центрі зайнятості як безробітний відповідно до ст.4, ст.43 Закону № 5067-VI.
В своїй заяві від 24.11.2023 р. ОСОБА_1 особистим підписом підтверджує, що не відноситься до зайнятого населення та через відсутність роботи не має заробітку або інших доходів, та підтверджує те, що він ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг.
24.11.2023 року було складено та відповідачем ОСОБА_1 особисто підписано:
- індивідуальний план працевлаштування безробітного, згідно п.4.2.7 якого він зобов`язується інформувати центр зайнятості про обставини, що впливають на припинення реєстрації безробітного, у разі необхідності та відповідно до законодавства повертати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг;
- додаток 2 до ІППБ, згідно якого безробітні зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення, надання соціальних послуг та припинення реєстрації, а також вказано, що відповідальність за достовірність поданих до центру зайнятості даних документів покладається на зареєстрованого безробітного.
За весь період перебування на обліку відповідач отримав допомогу по безробіттю на загальну суму 20 526,21 за період з 25.11.2023 року по 22.02.2024 року. За один день 25.11.2023 року допомога по безробіттю була отримана особою правомірно в сумі 223,33 грн. Починаючи з 26.11.2023 року допомога по безробіттю була отримана особою незаконно, оскільки з 26.11.2023 року він був працевлаштований згідно цивільно-правового договору №239 від 26.11.2023 року, а тому відносився згідно законодавства до зайнятого населення.
За період з 26.11.2023 року по 22.02.2024 року ОСОБА_1 отримав допомогу по безробіттю у розмірі 20 302,88 грн., дані кошти підлягають поверненню оскільки були отримані особою незаконно. 
Таким чином, ОСОБА_1 перебуваючи на обліку в центрі зайнятості, порушив вимоги п.2 ст.36 Закону №1533-ІІІ, а саме: не надав до центру зайнятості відомості про своє працевлаштування. Отже, ОСОБА_1 незаконно отримав допомогу по безробіттю в розмірі 20 302,88 грн., що є коштами Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
Несвоєчасне надходження коштів до Фонду тягне за собою негативні наслідки у вигляді несвоєчасної виплати допомоги по безробіттю громадянам, що перебувають на обліку в центрі зайнятості населення, що в свою чергу може призвести до тяжкого соціального становища малозабезпечених верств населення, чим суттєво порушуються державні інтереси, оскільки вказані кошти в більшості випадків є єдиним джерелом існування громадян, та невиконання вимог ст. 46 Конституції України щодо соціального захисту прав громадян.
17 квітня 2026 року ухвалою Томаківського районного суму Дніпропетровської області прийнято до свого провадження позовну заяву і відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви. 
Сторони в судове засідання не з`явилися.
Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом відповідно до вимог ст. 130 ЦПК України, на зареєстровану адресу місця проживання якого було надіслано ухвалу про відкриття провадження, позовну заяву з додатками та повістку про виклик. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернувся до суду з відміткою «про одержання поштового конверту особисто за підписом ОСОБА_2 ».
Крім того, відповідач повідомлявся про розгляд справи судом на офіційному сайті «Судової влади».
Так, Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до ст.. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України "Про зайнятість населення" та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно до ст. 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов`язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками.
Як встановлено ст.ст. 5, 6 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, а також тих, які працюють неповний робочий день або неповний робочий тиждень, та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи - підприємці. Право на забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону має також молодь, яка закінчила або припинила навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних і вищих навчальних закладах, звільнилася із строкової військової або альтернативної (невійськової) служби і яка потребує сприяння у працевлаштуванні на перше робоче місце у разі реєстрації в установленому порядку відповідних осіб як безробітних.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про безробіття населення» безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.
Судом встановлені такі факти та їх правовідносини.
Відповідач у справі, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Нікопольської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості 24.11.2023 р. в пошуку роботи.
Наказом від 24.11.2023 року № НТ 231124 ОСОБА_1 надано статус безробітної з 24.11.2023 р. відповідно до ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року № 5067-VI (далі - Закон № 5067-VI), разом з тим, наказом від 27.11.2023 року №НТ 231127 відповідно до частини 1,3,4 ст.22, частини 1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 р. №1533-ІІІ у редакції, чинній на момент перебування особи на обліку (далі по тексту - Закон № 1533-ІІІ) відповідачу було призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю на період з 25.11.2023 року по 20.08.2024 року.
Наказом від 05.03.2024 року №НТ 240305 відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю з 23.02.2024 року на підставі п.3? Прикінцевих положень Закону №1533-III: "під час дії воєнного стану тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 90 календарних днів". Наказом Центру зайнятості від 03.04.2024 року №НТ 240403: 
- припинено реєстрацію безробітного ОСОБА_1 з 28.03.2024 року у зв`язку з встановленням факту виконання зареєстрованим безробітним оплачуваної роботи (надання послуг), зайняття іншим видом діяльності;
- прийнято рішення про повернення коштів у встановленому порядку відповідно до ч.3 ст.36 Закону №1533-ІІІ в сумі 20 302,88 грн. за період з 26.11.2023 року по 23.02.2024 року.
Відповідно до ч.1 ст.23 Закону №1533-ІІІ розмір допомоги по безробіттю застрахованим особам визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 р. № 1266 (далі - Порядок № 1266), залежно від страхового стажу, але не менше ніж мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений правлінням Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття (далі - Фонд) для цієї категорії осіб.
Розрахунок суми допомоги по безробіттю здійснюється із використанням Єдиної інформаційно-аналітичної системи Державної служби зайнятості (далі - ЄІАС), відповідно до частин 1, 3, 4 ст. 22, частини 1 ст. 23 Закону № 1533-ІІІ та Порядку № 1266, у відсотках до середньої заробітної плати (доходу) безробітного.
Згідно з ч.1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.
Відповідно до ст.22 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводить розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників.
28.03.2024 року на запит Нікопольської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості отримано відповідь ТОВ «СЕМ ЕКОПАК» №38 від 21.03.2024 року , згідно якої відповідач дійсно надавав послуги за період листопад-грудень 2023 року ТОВ «СЕМ ЕКОПАК» згідно цивільно-правового договору №239 від 26.11.2023 року та актів приймання-передачі наданих послуг №1 від 30.11.2023 року , №2 від 02.01.2024 року. 
Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №18 від 28.03.2024 р., встановлено, що згідно наданих роботодавцем документів (цивільно-правового договору №239 від 26.11.2023 року, актів приймання-передачі наданих послуг №1 від 30.11.2023 року , №2 від 02.01.2024 року) відповідач ОСОБА_1 надавав послуги ТОВ «СЕМ ЕКОПАК» в період перебування на обліку в центрів зайнятості як безробітного та отримання допомоги по безробіттю.
Відповідач ОСОБА_1 приховав від центру зайнятості факт укладання цивільно-правового договору, надання послуг (виконання робіт) та отримання доходу від такої діяльності, у зв`язку з чим він як зайняте населення не мав права мати статус безробітного та перебувати на обліку в центрі зайнятості як безробітний відповідно до ст.4, ст.43 Закону № 5067-VI.
В своїй заяві від 24.11.2023 р. ОСОБА_1 особистим підписом підтверджує, що не відноситься до зайнятого населення та через відсутність роботи не має заробітку або інших доходів, підтверджує, що він ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг.
24.11.2023 року було складено та відповідачем ОСОБА_1 особисто підписано:
- індивідуальний план працевлаштування безробітного, згідно п.4.2.7 якого він зобов`язується інформувати центр зайнятості про обставини, що впливають на припинення реєстрації безробітного, у разі необхідності та відповідно до законодавства повертати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг;
- додаток 2 до ІППБ, згідно якого безробітні зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення, надання соціальних послуг та припинення реєстрації, а також вказано, що відповідальність за достовірність поданих до центру зайнятості даних документів покладається на зареєстрованого безробітного.
За весь період перебування на обліку відповідач отримав допомогу по безробіттю на загальну суму 20 526,21 за період з 25.11.2023 року по 22.02.2024 року. За один день 25.11.2023 року допомога по безробіттю була отримана особою правомірно в сумі 223,33 грн. починаючи з 26.11.2023 року допомога по безробіттю була отримана особою незаконно, оскільки з 26.11.2023 року він був працевлаштований згідно цивільно-правового договору №239 від 26.11.2023 року, а тому відносився згідно законодавства до зайнятого населення.
За період з 26.11.2023 року по 22.02.2024 року ОСОБА_1 отримав допомогу по безробіттю у розмірі 20 302,88 грн. дані кошти підлягають поверненню оскільки були отримані особою незаконно. 
Таким чином, ОСОБА_1 перебуваючи на обліку в центрі зайнятості, порушив вимоги п.2 ст.36 Закону №1533-ІІІ, а саме: не надав до центру зайнятості відомості про своє працевлаштування. Отже, ОСОБА_1 незаконно отримав допомогу по безробіттю в розмірі 20 302,88 грн., що є коштами Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
Відповідно до положень ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.
Відповідно до ч.2,3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі зайнятості особи.
Згідно з ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.
Відповідно до абзацу 19 підпункту 1 пункту 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 р. № 792, центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня встановлення факту виконання зареєстрованим безробітним оплачуваної роботи (надання послуг), зайняття іншим видом діяльності згідно із статтею 4 Закону України «Про зайнятість населення».
Виходячи з вищевказаного, ОСОБА_1 з 26.11.2023 року втратив статус безробітного та право на отримання допомоги по безробіттю, так як він з цього дня працевлаштувався згідно цивільно-правового договору №239 від 26.11.2023 року, відносився до зайнятого населення.
Оскільки, відповідач не повідомив позивача про наявність цивільно-правових відносин з ТОВ «СЕМ ЕКОПАК», виплачена допомога по безробіттю за період з 26.11.2023 р. по 22.02.2024 р. в розмірі 20 302,88 грн. отримана ним незаконно та підлягає поверненню.
Дніпропетровським обласним центром зайнятості прийнято рішення про відшкодування матеріального забезпечення ОСОБА_1 . 
08.04.2024 року ОСОБА_1 було направлено претензію про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю, відповідно отримано рекомендоване повідомлення про вручення претензії боржнику 24.04.2024 року, відповідь на претензію позивач не отримав.
30.09.2024 року року ОСОБА_1 повторно було направлено претензію про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю, відповідно отримано рекомендоване повідомлення про вручення претензії боржнику 09.10.2024 року, відповідь на претензію позивач не отримав. 
11.08.2025 року ОСОБА_1 втретє було направлено претензію про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю, однак поштове відправлення повернуто за закінченням терміну зберігання, отже, жодної відповіді від ОСОБА_1 отримано не було.
На даний час ОСОБА_1 добровільно заборгованість не сплачена.
Несвоєчасне надходження коштів до Фонду тягне за собою негативні наслідки у вигляді несвоєчасної виплати допомоги по безробіттю громадянам, що перебувають на обліку в центрі зайнятості населення, що в свою чергу може призвести до тяжкого соціального становища малозабезпечених верств населення, чим суттєво порушуються державні інтереси, оскільки вказані кошти в більшості випадків є єдиним джерелом існування громадян, та невиконання вимог ст. 46 Конституції України щодо соціального захисту прав громадян.
Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 вчасно повідомив Дніпропетровський обласний центр зайнятості про наявність підстав для припинення реєстрації.
Даний факт порушення законодавства про зайнятість населення зафіксовано актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення.
Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що Дніпропетровський обласний центр зайнятості правомірно звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів, позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач порушив умови Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», отримуючи соціальну допомогу на випадок безробіття, окрім того, відповідачем не було повідомлено позивача про наявність укладеного договору цивільного - правового характеру, а відтак, відповідачем було отримано незаконно допомогу по безробіттю у розмірі 20 302,88 грн., що підтверджується наданими позивачем розрахунками. 
Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та у зв`язку із задоволенням позовних вимог підлягає стягненню в повному обсязі з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача у сумі 3028,00 грн.
Керуючись ст.ст.3,4,9,76-80,83,141,ч.2 ст.247,258,259,263-265,274-275,280-284,354,355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Дніпропетровського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Дніпропетровського обласного центру зайнятості (код ЄДРПОУ 03490909, рахунок: ІВАN 578201720355499000001706186, Держказначейська служба України, м.Київ, МФО 820172) кошти у сумі 20 302,88 (двадцять тисяч триста дві гривні 88 копійок), виплачені як допомога по безробіттю, а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім гривень), а всього 23 330 (двадцять три тисячі триста тридцять гривень 88 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня вручення повного заочного рішення суду.
Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України: https://court.gov.ua/sud0442/.
В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні дані сторін та інших учасників справи:
позивач: Дніпропетровський обласний центр зайнятості, код ЄДРПОУ 03490909, юридична адреса: вул. Ю.Савченка, буд.12, м. Дніпро, 49006;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 

Суддя:	  	М. В. Омеко