Справа №613/2644/25 Провадження № 2/613/432/26 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2026 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі 
головуючого – судді Шалімова Д.В.,
при секретарі Герасимюк Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 613/2644/25, пров. № 2/613/432/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « УКР КРЕДИТ ФІНАНС», представник позивача – Дідиченко Д.Г. до ОСОБА_1 , представники відповідача – адвокати Кадигроб В.О., Надьон Р.А., про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1505-7546 від 02 лютого 2025 року в сумі 36 653 грн. 44 коп. та судові витрати.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 02 лютого 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 , за допомогою веб-сайту (credos.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1505-7546. В подальшому, відповідач порушив вищезазначені умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем. Станом на 22 жовтня 2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 36 653 грн. 44 коп., з яких: заборгованість за кредитом – 11 902 грн. 78 коп.; заборгованість за нарахованими процентами – 19 038 грн. 66 коп.; заборгованість за процентами річних в сумі 5 712 грн.
Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 23 січня 2026 року , позовну заяву ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання, відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження. Позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. 
Представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Надьон Р.А. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, вважав даний договір неукладеним.
Представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Кадигроб В.О. надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого, вказав, що  сторона відповідача не визнає позовні вимоги в повному обсязі, позивач стверджує, що він не укладав жодного кредитного договору з позивачем. Зазначив, що до матеріалів справи та наданих відповідачу додатків до позовної заяви, додані документи, які є незасвідченими копіями. Вважав, що якщо автором створюються ідентичні за документарною інформацією та реквізитами електронний документ та документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу. Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії, електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом, копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством. Надані позивачем докази (кредитний договір) до позовної заяви ставлять під сумнів цілісності і незмінюваності електронного документа, в якому міститься відповідний електронний договір. Тому, якщо сторона, яка посилається як на підставу своїх вимог або заперечень на певний електронний договір або окремі його положення, не може довести цілісність і незмінюваність цих положень після укладення відповідного договору, в той час, як інша сторона заперечує факт цілісності і незмінюваності, то відповідні положення договору не можуть бути застосовані, тобто, фактично, є нікчемними. У зв`язку з чим вважав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів укладання з відповідачем Договору про відкриття кредитної лінії №1505-7546 від 02 лютого 2025 року та додатків до нього.
Дослідивши матеріали справи заслухавши представника відповідача, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 02 лютого 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1505-7546, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п.п. 2.3-2.4 договору, дата видачі кредиту: 02 лютого 2025 року, сума виданого кредиту 4 800 грн., мета отримання кредиту: для задоволення особистих потреб.
Вищевказаний договір, відповідно до п. 13 договору, підписаний відповідачем ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А3829».
Реквізити картки № НОМЕР_1 були зазначені ОСОБА_1 при укладанні кредитного договору, що відображено у п. 13 договору.
Також, 10 березня 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 1505-7546, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п.п. 2.1-2.2 додаткової угоди, кредитодавець зобов`язався надати позичальнику в кредит додаткові грошові кошти в сумі 7 200 грн., дата видачі: 10 березня 2026 року. 
Вищевказана додаткова угода, відповідно до п. 11, підписана відповідачем ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А3627».
Реквізити картки № НОМЕР_1 були зазначені ОСОБА_1 при укладанні додаткової угоди, що відображено у п. 11 угоди.
Факт зарахування коштів в сумі 4 800 грн. за договором про відкриття кредитної лінії №1505-7546 від 02 лютого 2025 року, підтверджується інформаційною довідкою Liqpay № 2592092742, з якої вбачається, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 02 лютого 2025 року о 17.50 год. перераховано грошові кошти в розмірі 4 800 на номер картки 411997*34, призначення платіжної операції: видача кредитних коштів за договором 1505-7546, 2025-02-02.
За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Частиною 1 статті 638ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2статті 639 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України, передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Пунктами 5-7 статті 3Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.
Зокрема, передбачено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно з частинами 1, 2статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтями 1046-1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15.
Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», відповідач, відповідно до розрахунку заборгованості, здійснював часткові оплати в рахунок погашення заборгованості на загальну суму 8 842 грн. 64 коп., тобто, сплачуючи дані кошти ОСОБА_1 вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного договору №1505-7546 від 02 лютого 2025 року, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано.
Це відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеній у Постанові від 23.12.2020 по справі №127/23910/14-ц, а саме: «Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу».
Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.
Стаття 611 ЦК України, передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ч. 2 ст. 9Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
З наведеної норми законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження № 61-4685св19.
До матеріалів справи долучено довідку ТОВ «ФК «Контрактовий дім» № 7/17228 від 29 жовтня 2025 року, в якій міститься інформація про 399 транзакцій, однак, серед них відсутня інформація про перерахування коштів в сумі 7 200 грн. 10 березня 2025 року на картковий рахунок № НОМЕР_1 .
Долучена до матеріалів справи довідка ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту № 1505-7546 від 02 лютого 2025 року та розрахунок заборгованості за договором є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. 
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19.
Частиною 3 статті 12ЦПК України,передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1статті 76 ЦПК України, передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Відповідно до статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 
Частиною 6статті 81ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з положень ч. 1ст. 89ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З розрахунку заборгованості за договором № 1505-7546 від 02 лютого 2025 року вбачається, що відповідачем в рахунок погашення заборгованості за договором № 1505-7546 від 02 лютого 2025 року, здійснено оплати на загальну суму 8 842 грн. 64 коп., а саме: 05 березня 2025 року в сумі 192 грн. 64 коп., 06 березня 2026 року в сумі 1 700 грн., 04 квітня 2025 року в сумі 2 000 грн., 05 квітня 2025 року в сумі 1 350 грн. та 03 травня 2025 року в сумі 3 600 грн.
При цьому, суд вважає вищевказаний розрахунок заборгованості в частині додаткової угоди від 10 березня 2026 року таким, що не підтверджує перерахування коштів, враховуючи відсутність первинних бухгалтерських документів, що підтверджують перерахування кредитних коштів в сумі 7 200 грн. 
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи вищевикладене, дослідивши та оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд приходить до висновку, що у зв`язку з тим, що представник позивача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не надав доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів за додатковою угодою від 10 березня 2025 року, зобов`язання відповідача за договором № 1505-7546 від 02 лютого 2025 року, з урахуванням сплачених коштів відповідно до розрахунку заборгованості, виконані, у зв`язку з чим позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості задоволенню не підлягають.
Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі пред`явлених доказів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141,253, 256 -259, 264-265, 274, 279, 354, 355 ЦПК України,-
ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю « УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості – відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. 

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», місцезнаходження 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, оф. 407, ЄДРПОУ 38548598.

Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 08 червня 2026 року .

СУДДЯ