Справа № 510/1392/25
Провадження № 2/510/1185/26

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2026 року    Ренійський районний суд Одеської області
у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;
- за участю секретаря Березенко С.П.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно, - 

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності.
Позивач на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту громадянина України – ОСОБА_3 із довідкою про РНОКПП; копія військового білету серії НОМЕР_1 від 05.06.1964р., оформленого на ім`я « ОСОБА_4 » (на рос. мові); копія водійського посвідчення серії НОМЕР_2 від 11.09.1985р., оформленого на ім`я « ОСОБА_4 » (на рос. мові); копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 – помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія заповіту ОСОБА_3 від 23.11.2017р., оформленого на ім`я сина ОСОБА_1 ; копія довідки Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 03.06.2025р. №663 про склад сім`ї ОСОБА_3 на день його смерті; копія витягу від 06.06.2018р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 ; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 ; копія державного акту серії ЯИ №949072 від 07.04.2010р. на право власності на земельну ділянку – земельну ділянку площею 0,2278 га із кадастровим номером 5124180500:02:001:0258, розташовану по АДРЕСА_1 , виділену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); копія інформаційної довідки від 16.05.2016р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо земельної ділянки площею 2,0647 га із кадастровим номером 5124180500:01:001:0084, розташовану на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копія звіту експерта від 07.07.2025р. про проведення незалежної оцінки вартості жилого будинку та присадибної земельної ділянки; витяг із довідника показників нормативної грошової оцінки с/г угідь в Україні; копія постанови нотаріуса від 07.07.2025р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії; копія свідоцтва про одруження « ОСОБА_4 со ОСОБА_5 » (на рос. мові); копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6 – померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія свідоцтва про народження відповідачки ОСОБА_7 ; копія свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 ; копія свідоцтва про народження позивача – « ОСОБА_9 » (на рос. мові); копія паспорту громадянина України, оформленого на ім`я ОСОБА_1 із довідкою про РНОКПП; копія пенсійного посвідчення, оформленого на ім`я ОСОБА_1 ; відповідь завідувачки Ренійської державної нотаріальної контори Одеської області від 09.04.2026р.; копія заяви ОСОБА_1 від 10.12.2024р. про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 ; копія заяви ОСОБА_2 від 12.12.2024р. про відмову від прийняття спадщини після смерті батька на користь брата ОСОБА_1 ; копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 11.03.2025р.; копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 11.03.2025р. (свідоцтво про право на спадщину не видавалось); копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 11.03.2025р. (є чинний заповіт); Інформаційна довідка зі спадкового реєстру від 07.04.2026р. (дата заведення спадкової справи – 11.03.2025р.).
Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що сторони у справі - являються дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

За життя ОСОБА_3 на праві власності належало наступне майно: 
-житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 – на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №949072 від 07.04.2010р. та витягу із погосподарської книги від 11.01.2018р. №70, виданого Долинською сільською радою Ренійського району Одеської області;
-земельна ділянка площею 0,2278 га із кадастровим номером 5124180500:02:001:0258, розташована по АДРЕСА_1 , виділена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) згідно державного акту серії ЯИ №949072 від 07.04.2010р. на право власності на земельну ділянку;
-земельна ділянка площею 2,0647 га із кадастровим номером 5124180500:01:001:0084, розташована на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно рішення Ренійської районної державної адміністрації №112/А-2016 від 15.03.2016р. 

За життя ОСОБА_3 розпорядився належним йому майном, на випадок своєї смерті склав заповіт (від 23.11.2017р.), ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем за заповітом був позивач – його син.
У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Про це свідчить заява ОСОБА_1 від 10.12.2024р. про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 та Інформаційна довідка зі спадкового реєстру від 07.04.2026р. (дата заведення спадкової справи – 11.03.2025р.).
Проте, незважаючи на своєчасне звернення позивача за прийняттям спадщини за заповітом, оформити її неможливо у зв`язку із тим, що в нього відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів.
Відповідачка у справі подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті батька на користь брата ОСОБА_1 . Під час розгляду справи судом відповідачка на спадщину не претендувала, не заперечувала, щоб спадщину оформив позивач. 
У нинішній час, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказані земельні ділянки та житловий будинок, про що 07.07.2025р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. 
Необхідні нотаріусу документи позивач надати не може у зв`язку із втратою їх спадкодавцем. Крім того, оформити спадщину неможливо також і з причини різночитань прізвищ батька та сина.

Згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючого документу на право власності на земельну ділянку – при посвідченні договору купівлі-продажу, міни, дарування, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, спадкового договору, а також при видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. На оригіналі правовстановлюючого документу нотаріусом проставляється відповідна відмітка про перехід права власності на земельну ділянку до набувача чи спадкоємця.
Отже, після смерті ОСОБА_3 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на жилий будинок та земельні ділянки, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. 
Таким чином, ОСОБА_1 прийняв спадщину за законом після смерті свого батька в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України.
Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. 
Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. 

І. Щодо вимог про встановлення юридичного факту

Згідно із ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту у т.ч. родинних відносин між фізичними особами.
Згідно ч.2 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Судом були досліджені всі наявні письмові докази у справі, з яких вбачається різний запис (трактування) прізвищ батька позивача та самого позивача. Причиною виникнення таких розбіжностей у записах в особистих документах є те, що первинно вони були складені на російській мові, потім прізвище, ім`я, по батькові перекладались на українську, були допущені помилки у перекладах, що призвело до того, що батько та син (позивач у справі) записані за різними прізвищами. Насправді, батько та матір позивача були подружжям, перебували у шлюбі, в них народились діти – донька та син– відповідачка та позивач у справі.
Про розбіжності в документах у записах даних щодо прізвища батька позивача та позивача свідчать наступні документи: копія паспорту громадянина України – ОСОБА_3 із довідкою про РНОКПП; копія військового білету серії НОМЕР_1 від 05.06.1964р., оформленого на ім`я « ОСОБА_4 » (на рос. мові); копія водійського посвідчення серії НОМЕР_2 від 11.09.1985р., оформленого на ім`я « ОСОБА_4 » (на рос. мові); копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 – помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія заповіту ОСОБА_3 від 23.11.2017р., оформленого на ім`я сина ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про одруження « ОСОБА_4 со ОСОБА_5 » (на рос. мові); копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6 – померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія свідоцтва про народження відповідачки ОСОБА_7 ; копія свідоцтва про народження позивача – « ОСОБА_9 » (на рос. мові); копія паспорту громадянина України, оформленого на ім`я ОСОБА_1 із довідкою про РНОКПП; копія пенсійного посвідчення, оформленого на ім`я ОСОБА_1 .
Аналізуючи вищевказані докази, слід зробити висновок, що більшість з цих документів видавалась раніше, коли проводився запис на російській мові, пізніше, після оформлення та видачі паспорту громадянина України, виявились різночитання у записах прізвища даних фізичних осіб. 
Про те, що позивач являється сином ОСОБА_3 , а він в свою чергу являється його батьком, свідчать: викладені у заяві обставини, свідоцтво про народження заявника, паспорт громадянина України, оформлений на ім`я  ОСОБА_1 , у якому дані щодо імені та по батькові позивача збігаються із даними, вказаними у свідоцтві про народження позивача. 
Крім того, в заповіті від 23.11.2017р. ОСОБА_3 прямо вказав, що він на випадок смерті заповідає майно саме своєму сину - ОСОБА_1 , у заяві ОСОБА_1 про прийняття спадщини зазначив, що він приймає спадщину після смерті саме батька ОСОБА_3 , а в заяві ОСОБА_2 про відмову від прийняття спадщини вказано, що вона відмовляється від спадщини після смерті батька ОСОБА_3 на користь свого брата – ОСОБА_1 .
Також суд зазначає, що факт, який просить встановити позивач, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника. Чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо викладення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю.
Зі змісту роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вбачається, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду.
Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України передбачено, що до справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення відносяться справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Таким чином, факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як між сином та батьком, суд вважає встановленим, родинні відносини виникли з утворення сім`ї та підлягають встановленню. 
Разом із тим суд зазначає, що допущення помилки у прізвищі позивача мало технічний характер, вона виникла у зв`язку із неправильним записом прізвища (його перекладом з російської на українську мову) батька та сина при оформленні документів.

ІІ. Щодо вимог про прийняття спадщини.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. 
Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом.
У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначив позивач, після смерті батька ОСОБА_3 у нього були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкові земельні ділянки та житловий будинок. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач також не має можливості.
Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину юридично, оскільки його воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у подачі ним заяви про прийняття спадщини, його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій правовстановлюючих документів на земельні ділянки та житловий будинок, розпорядження щодо їх цільового використовування тощо).
Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки своєчасно подав заяву про прийняття спадщини, прийняв її за заповітом, не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на житловий будинок та земельні ділянки з підстав прийняття спадщини за заповітом. 
З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 258, 259, 264 - 265, 268, 273, 293-294, 315-316, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1235, 1268, 1269, 1270 ЦК України, -
В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

І. Встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 ).

ІІ. Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) в порядку спадкування за заповітом право власності на:

-житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 ;
-земельну ділянку площею 0,2278 га із кадастровим номером 5124180500:02:001:0258, розташовану по АДРЕСА_1 , виділену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) згідно державного акту серії ЯИ №949072 від 07.04.2010р. на право власності на земельну ділянку;
-земельну ділянку площею 2,0647 га із кадастровим номером 5124180500:01:001:0084, розташовану на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно рішення Ренійської районної державної адміністрації №112/А-2016 від 15.03.2016р.,

що належали ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Вячеслав ДУДНИК