Березівський районний суд Одеської області 

16.06.2026
Справа № 494/1068/26
Провадження № 2/494/838/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2026 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Панчишина А.Ю.,
при секретарі Станілевич А.В., 
за участю представника позивача – ОСОБА_1 ,
представника відповідача – ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Березівського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, - 
ВСТАНОВИВ:
07 травня 2026 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла позовна заяваОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2026 року, вказана справа передана до розгляду судді Березівського районного суду Одеської області Панчишина А.Ю.
ОСОБА_3 , звернувшись з цим позовом до суду, посилався на те, що 20 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Березівському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, за актовим записом №51 був зареєстрований шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
15.09.2020 року шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано. 
05.06.2020 року було прийнято судовий наказ про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання сина – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 його заробітку (доходу), але більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.
Згодом було відкрите виконавче провадження на підставі судового наказі від 08.07.2020 року ВП №62515592. Стягнення відбувалося шляхом самостійної сплати. 
01.10.2022 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено актовий запис №217 від 01.10.2022 року та проживає із родиною у місті Одеса. Позивач разом з дружиною вимушені орендувати житло через те, що власного не мають. Також збільшилися витрати позивача через бойові травми, він витрачає кошти на лікування та реабілітацію. Через те, що стан здоров`я позивача значно змінився, тому стягнення аліментів у попередньому розмірі створює для нього надмірний тягар. Крім того, мати дітей не працює, але незважаючи на цей факт відповідачка має достатньо ресурсів для утримання дітей. ОСОБА_3 покриває усі витрати на дітей, купує додатково необхідні гаджети за потреби їм. 
Крім вищевикладеного, у позивача з`явилися дружина, яка перебуває на його утриманні, хоча і працює перукарем, отримує нижче мінімальної заробітної плати. З грудня 2025 року дружина хворіє, ситуація зі станом здоров`я є вкрай серйозною. У неї виявлено ознаки важкого онкологічного процесу (перитонеальний карциноматоз), зараз вона проходить лікування хіміотерапію. У зв`язку з виявленим у дружини онкологічного захворювання позивач змушений витрачати щомісяця на її лікування та догляд великі кошти, що робить неможливим сплату аліментів у попередньому розмірі через обов`язок утримання тяжкохворої особи. Діагноз підтверджується протоколом УЗД, результатами КТ та висновком МРТ, що свідчить про критичний стан здоров`я дружини позивача та необхідність значних фінансових витрат на її лікування. 
У зв`язку зі змінами обставин, що впливають на аліментні правовідносини, позивач просить зменшити стягнення аліментів по судовому наказу від 25 червня 2020 року справа 494/585/20 з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з розміру 1/3 на 1/8 частини усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з індексацією, відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення ОСОБА_8 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Ухвалою суду від 21.05.2026 року відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження на 18.06.2026 року о 12:00 год.
05.06.2026 року від представника відповідачки – адвоката Сємак Т.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, яким вони просили відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 у повному обсязі та залишити розмір аліментів, які стягуються на утримання дітей на рівні 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) батька.
Свої заперечення на позовну заяву відповідачка мотивує тим, що позивач не надав жодного медичного документального підтвердження наявних хвороб, перебування на медичних обліках у відповідних спеціалістів, та призначених у зв`язку з цим медичних препаратів, необхідних для відповідного лікування. Також, позивач не надав жодних документально підтверджених матеріальних витрат як на своє лікування так і дружини. В наявності, лише медичні консультативні дослідження дружини: МРТ, УЗД, КТ. І сам позивач, і його дружина працездатні, обоє працюють, отримують заробітну плату, що підтверджується наявними у матеріалах справи довідками.
Позивач на даний час є військовослужбовцем, отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою №1044 від 30.04.2026 року про його доходи у в/ч № НОМЕР_1 , відповідно до якої його заробіток (дохід) за період з квітня 2022 року по березень 2026 року включно становить 3 977 361 грн. 75 коп., що свідчить про те, що його фінансовий стан після винесення судового наказу, значно покращився, а також про те, що він має можливість сплачувати аліменти в тому розмірі, в якому вже було визначено судом. Не дивлячись на те, що ОСОБА_3 регулярно отримує заробітну плату, він ухиляється від сплати аліментів. Заборгованість зі сплати аліментів станом на день подання відзиву не змінилась, що говорить про недобросовісність позивача. Інших утриманців він не має. Будь-якої іншої допомоги, окрім аліментів, ОСОБА_3 не надавав та не надає.
Наявна в додатках до позовної заяви позивача копія розрахунку його заборгованості (п.18) зі сплати аліментів станом на 27.04.2026 року з переплатою 44 639 грн.25 коп. не може бути належним та допустимим доказом, так як даний розрахунок здійснений відповідно до середньомісячної заробітної плати по Березівському району, тобто для непрацездатних осіб. В той самий час, Судовим наказом визначено розмір аліментів - 1/3 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_3 . З березня 2022 року позивач перебуває у ЗСУ, про що свідчить його довідка ВЛК, довідка про доходи, а тому заборгованість, слід розраховувати відповідно до судового наказу: 1/3 від його заробітку (доходу). До призову в ЗСУ позивач постійно офіційно працював: податкова інспекція ( м. Березівка), цент по безробіттю, тобто мав стабільний заробіток. Тим самим, наданий відповідачкою розрахунок про заборгованість зі сплати аліментів від 27.05.2026 р. слід визнати належним доказом про заборгованість ОСОБА_3 в сумі 1 005 439.05 грн., так як такий здійснено на підставі звіту з військової частини НОМЕР_1 та довідки про його доходи.
Вимога позивача про зменщення розміру аліментів буде значно звужувати законне право малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на належне утримання, яке передбачене нормами СК України.
Матеріальне становище відповідачки вкрай важке, так як вона працює сестрою медичною в КНП « Березівська ЦРЛ» з 2021 року та отримує мінімальну заробітну плату. Підтримки з боку батьків не має, мати тривалий час важко хворіла та ІНФОРМАЦІЯ_7 померла. Батько також не спроможний надавати допомогу. Власного житла, домашнього господарства, інщих доходів ОСОБА_4 не має.
На підставі викладеного, відповідачка вважає, що позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів з 1/3 до 1/8 частини усіх видів заробітку (доходів) на утримання малолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є безпідставними та необґрунтованими, оскільки вони не підтверджені належними і допустимими доказами та суперечать нормам чинного законодавства. Позивач не надав суду доказів щодо зміни обставин, які існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів від 25.06.2020 року, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану ( навпаки, він покращився), стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Розмір аліментів, які стягуються з позивача, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей та суперечитиме їх інтересам.
Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги на обставинах зазначених у позові. 
Представник відповідачки у судовому засіданні позовні вимоги заперечила на обставинах зазначених у відзиві. 
Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, заслухавши думку учасників справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
З 20 червня 2015 року по 15 вересня 2020 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 15.09.2020 року шлюб між ними було розірвано. 
Від спільного проживання сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 05.12.2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Березівському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису про народження №378 від 05.12.2015 року; дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 17.10.2018 року, виданого Березівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, на підставі актового запису про народження №220 від 17.10.2018 року. 
Згідно характеристики, складеної директором Демидівського ліцею Березівської міської ради, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 являється учнем четвертого класу вищевказаного ліцею. Зарекомендував себе як відповідальний, спокійний і старанний учень. 
Відповідно до характеристики, складеної директором Демидівського ліцею Березівської міської ради, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 являється ученицею першого класу зазначеного ліцею. Зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна учениця. 
25.06.2020 року Березівським районним судом Одеської області було видано судовий наказ щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_3 , але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. 
08 липня 2020 року на підставі судового наказу №494/585/20, виданого Березівським районним судом Одеської області 25.05.2020 року, головним державним виконавцем Березівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції України (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження №62515592.
Згідно копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Березівським відділом державної виконавчої служби у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції України (м. Одеса) від 27.04.2026 року за вих. №4730/19.1-32, переплата зі сплати аліментів, яка нарахована по середньомісячній заробітній платі по Березівському районі Одеської області становить у розмірі 44 639,25 грн.
Відповідно до довідки, виданої Березівським відділом державної виконавчої служби у Березівському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління юстиції України від 27.05.2026 року за вих. №6222/19.1-32 та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 26.05.2026 року за вих. №6138/19.1-32, який здійснено на підставі звіту з військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2026 року за №1044фс, сума заборгованості зі сплати аліментів становить 1005 439,05 грн.
Згідно копії актового запису про шлюб із застосунку «Дія», 01.10.2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 був укладений шлюб, зареєстрований Березівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №217 від 01.10.2022 року.
Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).
Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Таким чином особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.ст. 182, 183, 184).
Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20).
Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 зазначив, що зменшення розміру аліментів на утримання дитини у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших осіб, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Обов`язок щодо доведення погіршення майнового стану з метою зменшення розміру аліментів покладається на позивача. Ненадання позивачем зазначених доказів є підставою для відмови у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Отже, погіршення матеріального становища матері (батька) може бути підставою для вимоги про зменшення розміру аліментів.
З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.
Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів.
Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї.
З урахуванням викладеного, позивач має не лише зазначити про зміну матеріального становища в бік погіршення, а й надати докази про зміну свого матеріального становища.
Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини, відтак не може бути безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.
Як вбачається із матеріалів справи, позивач як на підставу для зменшення розміру аліментів, присуджених судом до стягнення з нього на утримання дітей, посилається на те, що у нього збільшилися витрати через бойові травми, на утриманні перебуває дружина, яка з грудня 2025 року хворіє, а також позивач вимушений орендувати житло через те, що власного не має.
Оцінюючи надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що обставини позову не узгоджуються з вимогами ст. 192 СК України.
Зменшення розміру аліментів є правом суду, а не його обов`язком, виходячи з диспозиції ст. 192 СК України, тобто навіть за умови доведеності факту зміни матеріального стану платника аліментів, суд, який розглядає справу, може не задовольняти вимоги останнього про зменшення розміру аліментів, зважаючи на інші обставини справи, зокрема, у разі, якщо зменшення розміру аліментів не відповідатиме інтересам малолітніх дітей, які мають право на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Доводи позивача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду щодо відсутності підстав для зменшення розміру аліментів.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано.
Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, а саме його погіршення, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Крім того, стороною позивача в ході розгляду даного спору не надано суду переконливих доказів, які б вказували на вагомі підстави щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.
Також, позивач вказував, що причиною звернення до суду з даним позовом стало те, що погіршилось його здоров`я внаслідок бойового поранення, що тягне необхідність додаткових витрат на лікування та реабілітацію. 
Як вбачається з копії довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 10.04.2023 року за вих. №3295, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 , 29 грудня 2022 року ОСОБА_3 отримав міно-вибухову травму. Множинні вогнепальні осколкові поранення лівої нижньої кінцівки. Вогнепальний перелом обох кісток лівої гомілки.
Факт проходження ОСОБА_3 лікування підтверджується копією виписки з медичної карти №33710 стаціонарного хворого, видана відділенням загальної хірургії КНП «Міська клінічна лікарня №4» Дніпропетровської міської ради (діагноз основний – мінно-вибухова травма від 29.12.2022 року, дата надходження до стаціонару – 30.12.2022 року, виписаний 31.12.2022 року для продовження лікування в спеціалізованому мед. закладі); копією виписки №14 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КПП «Хмельницький обласний госпіталь ветеранів війни» ХОР, видана КП «Хмельницька міська лікарня» Хмельницької міської ради ( перебував у стаціонарі з 01.01.2023 року по 08.02.2023 року); копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №401, виданої КПП «Хмельницький обласний госпіталь ветеранів війни» ХОР (перебував на стаціонарі у хірургічному відділенні з 08.02.2023 року по 02.03.2023 року).
Згідно копії довідки військово-лікарської комісії, виданої Національно-військово-медичним клінічним центром «Головний військовий клінічний госпіталь» Міністерства оборони України від 01.11.2023 року за вих.№20687, на підставі проведеного медичного огляду у гарнізонній військово-лікарській комісії, ОСОБА_3 визнаний обмежено придатним до військової служби. 
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №12529/424, виданої КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради ОСОБА_3 перебував на стаціонарі у отоларингологічному відділенні з 29.05.2024 року по 10.06.2024 року з діагнозом «вибухова травма (29.05.2024 року) у вигляді акубаротравматичного ураження обох вух без пошкодження цілісності барабанних перетинок Т70.0. Двобічна гостра сенсоневратальна приглухуватість І ступеня зі сприйняттям шепітної мови 6.0 м та 6.0 Н90.3.
Згідно копії довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА №057904, виданої Обласною медико-соціальною експертною комісією №1 від 11.07.2023 року, ступінь втрати професійної працездатності становить 40% (поранення пов`язане із захистом Батьківщини)
Так, відповідно до ч. 10 розділу 1 Порядку встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності в рамках проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (нова редакція), затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України 05 червня 2012 року № 420 (в редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 10 грудня 2024 року № 2067), за наявності у особи наслідків, спричинених двома або більше випадками, ступінь стійкої втрати професійної працездатності встановлюється:
1) при I групі інвалідності — не вище 100%;
2) при II групі інвалідності — не вище 85%;
3) при III групі інвалідності — не вище 65%.
У випадках не встановлення інвалідності особі сумарний відсоток втрати професійної працездатності не повинен перевищувати 40%.
Тобто, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, шо позивач ОСОБА_3 станом на теперішній час є працездатним. 
Крім того, позивач на даний час є військовослужбовцем, отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою №1044 від 30.04.2026 року, про його доходи у в/ч № НОМЕР_1 , відповідно до якої його заробіток (дохід) за період з квітня 2022 року по березень 2026 року включно, становить 3 977 361 грн.75 коп. (три мільйони дев`ятсот сімдесят сім тисяч триста шістдесят одна гривня 75 коп.), що свідчить про те, що його фінансовий стан після винесення судового наказу, значно покращився, а також про те, що він має можливість сплачувати аліменти в тому розмірі, в якому вже було визначено судом. 
Доводи позивача про погіршення стану його здоров`я, необхідністю його лікування та понесення витрат на придбання ліків, проходження реабілітації не підтверджено будь-якими доказами.
Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів.
Той факт, що дружина позивача хворіє та знаходиться на його утриманні, не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, так як вона являється працездатною, та згідно копії довідки, наданої власницею салону краси ПП «Марафет» від 05.05.2026 року, ОСОБА_9 працює в ПП «Марафет» на посаді перукаря-стиліста з 18.01.2024 року по теперішній час. 
Крім того, у матеріалах справи відсутні докази того, що саме ОСОБА_3 несе витрати на лікування ОСОБА_9 , додано лише медичні консультативні дослідження дружини: МРТ, УЗД, КТ. Рахунок №0000027070 від 03.12.2025 року за послугу «УЗД дослідження органів черевної порожнини» в ТОВ «Медичний дім «ОДРЕКС»; рахунок № НОМЕР_4 від 06.12.2025 року за послугу «МРТ органів черевної порожнини, органів тазу» в ТОВ «Інновадіагностика», складені на ім`я пацієнта « ОСОБА_9 ». 
На обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3 зазначив, що мати дітей, тобто відповідачка ОСОБА_4 не працює, але не зважаючи на цей  факт вона має достатньо ресурсів для утримання дітей. 
Як вбачається з довідки КНП «Березівська центральна міська лікарня» Березівської міської ради Одеської області» від 26.05.2026 року за вих. №359 та довідки про доходи, ОСОБА_4 працює на посаді сестри медичної педіатричного відділення з 15.10.2021 року. Загальна сума доходу за період з листопада 2025 року по квітень 2026 року складає 58 708, 09 грн. 
Доказів купівлі дітям електронних пристроїв позивач не надав. 
Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру не можуть, а також те, що розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, а тому суд вважає, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності істотних змін обставин, передбачених ст. 192 Сімейного кодексу України, які б об`єктивно унеможливлювали виконання ним обов`язку зі сплати аліментів у визначеному судом розмірі. Надані позивачем аргументи не підтверджені належними та допустимими доказами і не свідчать про погіршення його матеріального стану чи інші підстави, що виправдовували б зменшення розміру аліментів. Водночас, визначений розмір аліментів є обґрунтованим, не перевищує меж, установлених законом, та забезпечує належний рівень утримання дітей. Враховуючи принцип пріоритетності прав та інтересів дітей, зменшення розміру аліментів у цій справі не відповідатиме їх потребам і не сприятиме їх повноцінному розвитку. Отже, підстав для задоволення позову суд не вбачає, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, слід відмовити.
Ще одним з обґрунтувань зміни матеріального стану позивачем зазначено необхідність винаймати житло, за оренду якого щомісячно потрібно сплачувати 7000 грн. без врахування витрат на комунальні послуги. 
Як вбачається з копії Договору оренди житлової квартири від 01 січня 2025 року, між ОСОБА_10 (Орендодавець) та ОСОБА_3 (Орендар) було укладено Договір оренди житла строком на 12 місяців з моменту прийняття приміщення, що орендується та може бути пролонгований на той самий період. У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, між сторонами договір оренди був пролонгований, так як на момент подачі позову строк дії оренди приміщення закінчився. Також, відсутні будь-які докази (квитанції, платіжні інструкції) на підтвердження сплати орендної плати за призначенням «За оренду житла». 
Суд звертає увагу позивача на те, що обов`язок утримувати дітей є пріоритетним, і ніякі витрати на власне проживання, оренду чи інші особисті потреби не звільняють батьків від цих аліментних зобов`язань.
Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України та у зв`язку з відмовою в позові, судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 10-13, 77-80, 259, 263-265 ЦПК України, - 
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , українець, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_5 , виданий органом 5128 (Березівським РС ГУДМС України в Одеській області) 10.09.2018 року, РНОКПП – НОМЕР_6 .
Відповідач – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , українка, громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_7 , виданий органом 5128 (Березівським РС ГУДМС України в Одеській області) 26.04.2019 року, РНОКПП – НОМЕР_8 .
Повний текст судового рішення виготовлено 16.06.2026 року. 

Суддя Панчишин А.Ю.