ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2026 р.  м. Київ Справа № 911/1770/25 

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108
Господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Костюк А.С., розглянув матеріали справи 
за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро»
08139, Київська область, Бучанський район, село Білогородка, вулиця Аграрна, будинок 1-А, код ЄДРПОУ 33670636;
адреса для листування: 04071, місто Київ, вулиця Введенська, будинок 4, офіс 1 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна»
07101, Київська область, місто Славутич, вулиця Майбутнього, будинок 4, код ЄДРПОУ 44049291
про про стягнення заборгованості
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» 
07101, Київська область, місто Славутич, вулиця Майбутнього, будинок 4, код ЄДРПОУ 44049291
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» 
08139, Київська область, Бучанський район, село Білогородка, вулиця Аграрна, будинок 1-А, код ЄДРПОУ 33670636;
про стягнення заборгованості
за участі представників cторін:
позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): Боднар А.М., посвідчення адвоката України №10356/10 від 08.11.2021, ордер на надання правничої допомоги серія АІ №1793067 від 23.05.2025;
відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): Сич М.В., посвідчення адвоката України №6315/10 від 08.12.2017, ордер на надання правничої допомоги серія АІ №1880334 від 05.06.2025;

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. №5978/25 від 27.05.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» про визнання припиненими зобов`язань за договором купівлі-продажу №12 від 18 листопада 2021 року та зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» авансований платіж у розмірі 793203,76 грн, що сплачений на виконання договору купівлі-продажу №12 від 18.11.2021.
Судом встановлено, що позовна заява і додані до неї документи відповідають вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.05.2025 прийнято до розгляду позовну заяву (вх. №5978/25 від 27.05.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» про визнання припиненими зобов`язань та повернення авансу та відкрито провадження у справі № 911/1770/25 за правилами загального позовного провадження, проведення підготовчого засідання суду призначено на 03.07.2025 об 11:00, встановлено відповідачу строк подання відзиву на позов, встановлено позивачу строк подання відповіді на відзив.
Через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла зустрічна позовна заява відповідача до позивача (вх.№6222/25 від 16.06.2025) про стягнення заборгованості.
Відповідно до частини 4 статті 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.
Судом встановлено, що зустрічна позовна заява і додані до неї документи відповідають вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до частини 2 статті 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.
Первісний та зустрічний позови в даній справі є взаємопов`язаними та виникають з одних договірних правовідносин за договором купівлі-продажу №12 від 18 листопада 2021 року, що укладений між сторонами, оскільки за первісним позовом заявляється про визнання припиненими зобов`язань за договором купівлі-продажу №12 від 18 листопада 2021 року та зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» авансований платіж у розмірі 793203,76 грн, що сплачений на виконання цього договору, а за зустрічним позовом натомість заявляється про здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» остаточної 100-відсоткової попередньої оплати з метою виконання обома сторонами зобов`язань за договором, відтак, задоволення зустрічного позову може повністю виключити задоволення первісного позову.
Відповідно до частини 1 статті 180 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.05.2025 встановлено відповідачу строк подання відзиву – 15 днів з дня отримання цієї ухвали суду, вказану ухвалу отримано відповідачем 30.05.2025, а зустрічний позов подано 16.06.2025, відтак, строк подання зустрічного позову дотриманий.
Зважаючи на відповідність зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» вимогам статті 180 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для його прийняття до спільного розгляду з первісним позовом у справі №911/1770/25.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.06.2025 прийнято зустрічний позов (вх.№6222 від 16.06.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» про стягнення заборгованості до спільного розгляду з первісним позовом у справі №911/1770/25, об`єднано вимоги за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» про стягнення заборгованості в одне провадження з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» про визнання припиненими зобов`язань та повернення авансу у справі №911/1770/25, встановлено відповідачу за зустрічним позовом строк подання відзиву на зустрічний позов, зустрічний позов призначено до розгляду в підготовчому засіданні разом з первісним позовом на 03.07.2025 об 11:00.
У підготовче засідання 03.07.2025 з`явились представники позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) та відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом).
Відповідно до частини 3 статті 177 Господарського процесуального кодексу України, підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 183 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках, коли питання, визначені частиною 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.
З метою надання сторонам можливості для повної реалізації своїх процесуальних прав та неможливістю вчинення всіх дій, визначених частиною 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відкладення підготовчого засідання та продовження строку підготовчого провадження у справі.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.07.2025 відкладено підготовче засідання у справі №911/1770/25 до 05.08.2025 о 16:00.
У підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» надійшов відзив на позовну заяву (вх.№9446/25 від 07.07.2025).
У підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» надійшла відповідь на відзив (вх.№10098/25 від 21.07.2025).
Через канцелярію Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» надійшла відповідь на відзив (вх.№4482/25 від 22.07.2025).
У підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» надійшло клопотання про долучення доказів (вх.№10681/25 від 01.08.2025).
У підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх.№10682/25 від 01.08.2025).
Через канцелярію Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» надійшло клопотання про долучення доказів (вх.№5004/25 від 05.08.2025).
У підготовче засідання 05.08.2025 з`явились представники позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) та відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом).
У підготовчому засіданні 05.08.2025 судом, відповідно до пункту 15 частини 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України встановлено порядок з`ясування обставин та дослідження доказів при розгляді справи по суті, вчинено інші дії, передбачені частиною 2 статті 182 цього Кодексу, відповідно до обставин справи, у суду відсутні підстави для відкладення підготовчого засідання або оголошення у ньому перерви, сторонами не вказано про бажання реалізувати будь-які процесуальні права на цій стадії процесу, не заявлено клопотань про відкладення підготовчого засідання.
Згідно з частинами 2, 5 статті 185 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. 
Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.08.2025 закрито підготовче провадження у справі №911/1770/25, призначено справу № 911/1770/25 до розгляду по суті на 16.09.2025 о 14:40. 
У підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» надійшли пояснення (вх. № 12755/2025 від 16.09.2025).
У судове засідання 16.09.2025 з`явились представники позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) та відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом).
У судовому засіданні 16.09.2025 судом відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 14.10.2025 16:00.
У підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» надійшли додаткові пояснення (вх. №12898/2025 від 18.09.2025).
У підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» надійшли додаткові пояснення (вх. № 13363/2025 від 29.09.2025).
У підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» надійшли додаткові пояснення (вх. №13998/2025 від 10.10.2025).
У підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» надійшли додаткові пояснення (вх. № 14017/2025 від 10.10.2025).
У судове засідання 14.10.2025 з`явились представники позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) та відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом).
У судовому засіданні 14.10.2025 судом відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 18.11.2025 о 16:20.
У підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» надійшла заява про відкладення розгляду справи (вх. №16122/2025 від 18.11.2025).
У підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» надійшли додаткові пояснення (вх. №16123/2025 від 18.11.2025).
Через канцелярію Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» надійшли додаткові пояснення (вх. № 7055/25 від 18.11.2025).
У судове засідання з`явився представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом), представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся судом у підсистемі ЄСІТС "Електронний суд".
Враховуючи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» про відкладення розгляду справи (вх. №16122/2025 від 18.11.2025), суд дійшов висновку про оголошення перерви у судовому засіданні до 22.01.2026 о 10:00 відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.11.2025 оголошено перерву у судовому засіданні до 22.01.2026 о 10:00.
У судове засідання 22.01.2026 з`явились представники позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) та відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом). 
У судовому засіданні 22.01.2026 судом відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 12.02.2026 о 10:00 у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги у місті Києві.
У судове засідання 12.02.2026 з`явились представники позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) та відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом). 
У судовому засіданні суд оголосив перехід до стадії ухвалення рішення, у зв`язку з цим оголошено перерву у судовому засіданні до 19.02.2026 о 09:45.
У судове засідання 19.02.2026 з`явились представники позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) та відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом).
У судовому засіданні 19.02.2026 проголошено скорочене рішення суду (вступна та резолютивна частини).
За результатами розгляду матеріалів справи, дослідження доказів та оцінки їх у сукупності, з урахуванням вимог чинного законодавства, суд

встановив:

1. Зміст спірних правовідносин та умови договору

Судом встановлено, що 18 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» як покупцем (далі – позивач / покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» як продавцем (далі – відповідач / продавець) укладено договір купівлі-продажу №12 (далі – договір), відповідно до якого відповідач зобов`язався поставити позивачу товар та здійснити його монтаж, а позивач – прийняти товар і оплатити його вартість на умовах, визначених договором 
Спір у справі виник щодо виконання сторонами зобов`язань за договором купівлі-продажу №12 від 18.11.2021 з поставки товару, здійснення попередньої оплати, дотримання строків цих зобов`язань та виконання інших умов договору.
Відповідно до умов договору конкретні найменування товару, його кількість, вартість, строки поставки, порядок здійснення розрахунків та інші умови поставки визначаються у специфікаціях, які є невід`ємними частинами. 
Пунктом 3.2. договору передбачено, що якість та стан товару визначаються в акті приймання-передачі товару на момент його передачі позивачу, який підписується уповноваженими представниками сторін. 
Згідно з пунктом 4.1. договору поставка товару здійснюється у строки та на умовах, визначених договором і відповідними специфікаціями.
Відповідно до пункту 4.4. договору відповідач зобов`язаний не пізніше ніж за три робочі дні до запланованої дати поставки повідомити позивача (вантажоодержувача) про готовність товару до передачі.
Положеннями розділу 9 договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання зобов`язань за договором у разі настання обставин непереборної сили, за умови належного повідомлення іншої сторони та надання підтверджуючих документів.
Пунктом 10.1. договору встановлено, що він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2022, але в будь-якому випадку – до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Судом також встановлено, що невід`ємними частинами договору є Специфікація №1 від 18.11.2021 та Специфікація №2 від 18.11.2021.
Відповідно до Специфікації №1 від 18.11.2021 предметом поставки є сажалка картопляна EZY MP 4080, а загальна вартість товару становить 2046072,00 грн з ПДВ. 
Пунктом 2 Специфікації №1 передбачено поетапний порядок здійснення оплати, а саме: частини вартості товару підлягають оплаті у визначені сторонами строки до 24.12.2021, до 15.01.2022 та до 28.02.2022.
Пунктом 3 Специфікації №1 передбачено, що відповідач зобов`язаний не пізніше ніж за три робочі дні до дати поставки повідомити позивача про готовність товару.
Пунктом 4 Специфікації №1 встановлено строк поставки товару - до 28.02.2022.
Пунктом 6 Специфікації №1 передбачено право відповідача продовжити строк поставки товару на строк затримки авансового платежу, а пунктом 7 Специфікації №1 встановлено, що поставка товару здійснюється після надходження на рахунок відповідача 100% оплати вартості товару, визначеного відповідною специфікацією.
Відповідно до Специфікації №2 від 18.11.2021 предметом поставки є роторний культиватор EZY DR 1800 у комплекті з навіскою, а загальна вартість товару становить 356592,00 грн з ПДВ. 
Пунктом 2 Специфікації №2 передбачено аналогічний поетапний порядок оплати вартості товару у строки до 24.12.2021, до 15.01.2022 та до 28.02.2022.
Пунктом 3 Специфікації №2 встановлено обов`язок відповідача повідомити позивача про готовність товару не пізніше ніж за три робочі дні до поставки.
Пунктом 4 Специфікації №2 визначено кінцевий строк поставки товару – до 28.02.2022.
Пунктом 6 Специфікації №2 передбачено право відповідача продовжити строк поставки товару на строк затримки авансового платежу, а пунктом 7 Специфікації №2 встановлено, що поставка товару здійснюється після надходження на рахунок відповідача 100% оплати вартості товару, визначеного відповідною специфікацією.

2. Позиції сторін щодо заявлених позовних вимог

У первісній позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» зазначає, що 18.11.2021 між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» укладено договір купівлі-продажу №12, відповідно до пункту 1.1. якого відповідач зобов`язався в обумовлені договором строки передати у власність позивача товар та здійснити його монтаж, а позивач зобов`язався прийняти та оплатити вартість товару на умовах, визначених договором, при цьому, кількість, ціна та строки поставки товару визначаються у специфікаціях, що додаються до договору і є його невід`ємними частинами. Позивач зазначає, що умовами договору передбачено обов`язок відповідача не пізніше ніж за три робочі дні до запланованої дати поставки повідомити позивача про готовність поставити товар, що, за позицією позивача, мало забезпечити можливість належної підготовки до приймання товару. 
Позивач у позовній заяві вказує, що відповідно до Специфікації №1 до договору купівлі-продажу №12 від 18.11.2021 предметом поставки була саджалка картопляна EZY MP 4080 вартістю 2046072,00 грн з ПДВ, а відповідно до Специфікації №2 - роторний культиватор EZY DR 1800 у комплекті з навіскою для установки вартістю 356592,00 грн з ПДВ. Позивач зазначає, що на виконання умов договору ним здійснена часткова попередня оплата: 675203,76 грн за Специфікацією №1 згідно з платіжною інструкцією №323 від 28.12.2021 та 118000,00 грн за Специфікацією №2 згідно з платіжною інструкцією №321 від 23.12.2021, а загальна сума сплаченого авансу становить 793203,76 грн.
У первісній позовній заяві позивач посилається на те, що мав намір здійснити оплату залишку суми до кінцевої дати поставки товару, визначеної договором, тобто - до 28.02.2022, однак, 24.02.2022 розпочалося повномасштабне вторгнення Російської Федерації на територію України, яке супроводжувалося активними бойовими діями, зокрема на території Київської та Чернігівської областей. Позивач зазначає, що місцезнаходження відповідача - місто Славутич Київської області - у перші дні вторгнення опинилося в зоні високого ризику окупації та обстрілів, а земельні ділянки позивача, розташовані переважно в Бородянському районі Київської області, опинилися в зоні активних бойових дій та були окуповані російськими військами. Також позивач зазначає, що поля були заміновані, склади були захоплені окупантами та використовувалися для зберігання боєприпасів, що, за твердженням позивача, унеможливлювало проведення посівних робіт та створювало невизначеність щодо строків деокупації і розмінування земель. 
Позивач у первісній позовній заяві зазначає, що після стабілізації ситуації в Київській області жодна зі сторін не вчинила активних дій щодо фактичного виконання умов договору, а відповідач не направляв повідомлення про готовність товару до поставки та не вчиняв інших дій, які, на думку позивача, свідчили б про реальну готовність виконати поставку. Позивач вказує, що відсутність повідомлення про готовність товару, відсутність поставки та відсутність оформлених актів приймання-передачі товару посилили сумніви позивача щодо можливості виконання відповідачем умов договору. 
У первісній позовній заяві позивач також зазначає, що повернення авансового платежу не є компенсацією збитків, а є поверненням власних коштів позивача, сплачених до виконання відповідачем своїх зобов`язань. Позивач посилається на те, що пункт 9.3. договору обмежує право вимагати компенсацію збитків, однак, на думку позивача, не позбавляє його права вимагати повернення авансу, оскільки аванс є попереднім платежем за товар, який не був поставлений, а не компенсацією чи відшкодуванням збитків. 
У зустрічній позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» не виконало умови договору щодо повної попередньої оплати товару. Позивач за зустрічним позовом вказує, що за Специфікацією №1 загальна вартість товару становить 2046072,00 грн, з яких Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» сплатило лише 675203,76 грн, а тому залишок заборгованості за саджалку картопляну EZY MP 4080 становить 1370868,24 грн. За Специфікацією №2 загальна вартість товару становить 356592,00 грн, з яких Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» сплатило 118000,00 грн, а тому залишок заборгованості за роторний культиватор EZY DR 1800 становить 238592,00 грн. 
У зустрічній позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» також зазначає, що обов`язок Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» здійснити оплату настав до початку повномасштабного вторгнення, зокрема, до 15.01.2022, а тому посилання Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» на повномасштабне вторгнення як на обставину, що перешкодило виконанню умов договору, позивач за зустрічним позовом вважає таким, що не відповідає дійсності. У зустрічному позові Товариство з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро», на його думку, не мало наміру здійснювати оплату ані у строки, визначені Специфікаціями №1 та №2, ані до кінцевої дати поставки товару, на яку посилається у первісній позовній заяві. 
У зустрічній позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» заявляє вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» заборгованості з попередньої оплати, пені та 3% річних; за розрахунком позивача за зустрічним позовом, за Специфікацією №1 сума основної заборгованості становить 1370868,24 грн, пеня - 7526,07 грн, 3% річних - 140053,92 грн; за Специфікацією №2 сума основної заборгованості становить 238592,00 грн, пеня - 1309,87 грн, 3% річних - 24375,60 грн; загальний розмір заявлених зустрічних позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» визначає у сумі 1782725,70 грн, а також заявляє про відшкодування судового збору у розмірі 21392,71 грн.
У відзиві на зустрічну позовну заяву, сформованому у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» 04.07.2025, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» зазначає, що не погоджується із зустрічним позовом та вважає його вимоги необґрунтованими. У цьому відзиві Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» вказує, що після сплати авансу між сторонами існувала подальша комунікація щодо поставки товару, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» дійшло висновку, що поставка найближчим часом не відбудеться, зокрема, з огляду на повідомлення у листуванні від 08.04.2022 та від 20.01.2023.
Позивач за первісним позовом посилається на частину 3 статті 538 Цивільного кодексу України та зазначає, що у разі невиконання однією зі сторін свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку або відмовитися від його виконання частково чи в повному обсязі. 
У відзиві на зустрічну позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» окремо зазначає, що у зустрічній позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» стверджувало, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» не повідомляло про причини затримки платежів, а комунікація між сторонами обмежувалася телефонними проханнями про відстрочку. Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» заперечує проти такого твердження та зазначає, що між сторонами велася переписка у месенджері Viber між директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» Микитою Рабізо та представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» Любов`ю Піскуновою, що підтверджується Актом огляду та фіксації №1 від 01.07.2025.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» у відзиві на зустрічний позов зазначає, що ОСОБА_1 є працівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна», а акти огляду та фіксації №1 від 01.07.2025, №2 від 01.07.2025 і №3 від 02.07.2025, на думку Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро», підтверджують не лише формальний зв`язок ОСОБА_2 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна», але і її активну роль у діяльності компанії, зокрема у комунікаціях із зовнішніми партнерами та у популяризації бренду компанії в Україні. 
У відзиві на зустрічну позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» детально посилається на зміст листування у месенджері Viber. Зокрема, зазначає, що на скріншотах 1– 2 від 08.04.2022 директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» ОСОБА_3 запитував про плани Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» щодо повернення до роботи та поставки техніки, на що ОСОБА_1 відповідала, що повернення можливе лише після стабілізації ситуації, оскільки місто Славутич перебуває в зоні бойових дій, дороги не придатні для транспортування, а також у регіоні відсутній Інтернет. Також Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» зазначає, що на скріншоті 7 від 15.06.2022 ОСОБА_3 запитував, чи буде дороблено замовлення, а ОСОБА_1 повідомляла, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» не відновило роботу через складнощі із закупівлею компонентів. Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» посилається на скріншоти 9 – 11 від 11.01.2023, де, за його твердженням, обговорювалися статус саджалки, строки та умови доплати, а ОСОБА_1 обіцяла надати відповідь, однак, конкретних строків не зазначала. На скріншоті 13 від 20.01.2023, як зазначає Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро», Микита Рабізо нагадував про відсутність відповіді щодо поставки, а Любов Піскунова повідомляла, що лише буде дізнаватися, скільки часу потрібно для відновлення та поставки.
У відзиві на зустрічну позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» зазначає, що доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» про ненастання строку поставки товару у зв`язку із відсутністю повної попередньої оплати не відповідають фактичним обставинам справи та поведінці сторін після укладення договору. Позивач вказує, що після сплати авансових платежів між сторонами тривалий час здійснювалася комунікація щодо можливості поставки товару, строків її здійснення, готовності виробництва та відновлення діяльності відповідача після початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, при цьому, відповідач не повідомляв про припинення дії договору, не заявляв про відмову від його виконання та не повідомляв про необхідність негайного внесення залишку оплати як передумови подальшого виконання договору. 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» у відзиві на зустрічну позовну заяву зазначає, що зі змісту переписки між директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» Микитою Рабізо та представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» Любов`ю Піскуновою вбачається, що після початку бойових дій сторони фактично продовжували обговорювати можливість виконання умов договору, а відповідач не повідомляв про неможливість виконання зобов`язань чи про припинення дії домовленостей між сторонами. Позивач посилається на те, що у повідомленнях представник відповідача пояснював затримку поставки складною безпековою ситуацією, неможливістю відновлення роботи підприємства, проблемами із логістикою та закупівлею комплектуючих, а також відсутністю стабільної роботи виробництва. 
У відзиві на зустрічну позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» також зазначає, що саме поведінка відповідача після 24.02.2022 створювала у позивача обґрунтовані очікування щодо подальшого виконання договору після стабілізації ситуації, оскільки відповідач не повідомляв про розірвання договору, не вимагав у категоричній формі сплати усієї суми заборгованості та не повертав отримані авансові платежі. Позивач зазначає, що фактично сторони перебували у стані очікування можливості подальшого виконання договору після нормалізації ситуації у регіоні розташування відповідача та відновлення логістичних ланцюгів. 
Крім того, у відзиві на зустрічну позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» зазначає, що відповідачем не надано жодного належного доказу, який би підтверджував фактичне виготовлення замовленої техніки, її перебування на складі відповідача, здійснення монтажу, готовність товару до передачі або вчинення будь-яких реальних дій щодо виконання поставки у строки, передбачені договором та Специфікаціями. Позивач вказує, що матеріали справи не містять ані фотографій виготовленого обладнання, ані серійних номерів техніки, ані складських документів, ані актів готовності товару, ані доказів транспортування чи підготовки товару до передачі позивачу. 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» також зазначає, що відповідач у своїй процесуальній позиції одночасно посилається на існування форс-мажорних обставин та складність господарської діяльності у зв`язку з воєнними діями, при цьому, заперечує право позивача враховувати такі самі обставини як істотний фактор неможливості належного виконання зобов`язань позивачем. На думку позивача, така позиція відповідача є суперечливою та не враховує фактичних умов, у яких сторони перебували після початку повномасштабної війни. 
У позовній заяві та додаткових поясненнях Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» зазначає, що 06.08.2024 ним направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» письмову вимогу вих. №06/08/2024 про повернення авансованого платежу у розмірі 793203,76 грн, сплаченого на виконання договору купівлі-продажу №12 від 18.11.2021. Позивач зазначає, що у вказаній вимозі посилався на тривалу відсутність поставки товару, невиконання відповідачем умов договору, відсутність повідомлень про готовність товару до передачі, а також на відсутність реальних дій щодо виконання відповідачем договірних зобов`язань.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» зазначає, що листом вих. №17 від 19.08.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» відмовило у поверненні авансованого платежу, посилаючись на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» не здійснило повної попередньої оплати вартості товару, передбаченої Специфікацією №1 від 18.11.2021 та Специфікацією №2 від 18.11.2021, а тому, на думку відповідача, строк поставки товару не настав. Позивач зазначає, що у вказаному листі Товариство з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» також посилалося на положення пунктів 6 та 7 Специфікацій щодо здійснення поставки товару після надходження 100% оплати вартості товару та права продавця продовжити строк поставки на строк затримки авансового платежу.
У додаткових поясненнях Товариство з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» зазначає, що саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро», на думку позивача за зустрічним позовом, допустило прострочення виконання грошового зобов`язання, оскільки не здійснило оплату у строки, визначені пунктом 2 Специфікації №1 від 18.11.2021 та пунктом 2 Специфікації №2 від 18.11.2021. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що за умовами договору та Специфікацій обов`язок відповідача щодо поставки товару є похідним від належного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» свого обов`язку щодо повної попередньої оплати вартості товару.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» також зазначає, що відсутність додаткових угод між сторонами про зміну строків виконання зобов`язань або порядку розрахунків свідчить, на думку позивача за зустрічним позовом, про незмінність умов договору купівлі-продажу №12 від 18.11.2021. Відповідач за первісним позовом зазначає, що переписка у месенджері Viber, телефонна комунікація між представниками сторін та обговорення можливого відновлення роботи підприємства не змінювали погодженого сторонами порядку виконання зобов`язань та не свідчили про відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» від права вимагати належного виконання умов договору.
У свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» у додаткових поясненнях зазначає, що подальша поведінка сторін після 24.02.2022, зокрема, тривала комунікація щодо можливості поставки техніки після стабілізації ситуації, відсутність вимог про негайне внесення повної суми попередньої оплати та пояснення представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» щодо неможливості відновлення роботи підприємства, фактично свідчили про продовження сторонами комунікації щодо можливості виконання договору після усунення наслідків активних бойових дій. Позивач за первісним позовом зазначає, що саме з урахуванням поведінки відповідача та змісту подальшої комунікації, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» продовжувало очікувати на можливість виконання договору, однак, у подальшому, дійшло висновку про відсутність реальної готовності відповідача до поставки товару.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» також зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» протягом усього часу дії договірних відносин не направляло повідомлень про готовність товару до передачі відповідно до пункту 4.4. договору та пунктів 3 Специфікацій №1 і №2, а також не надало доказів фактичного виготовлення техніки або здійснення її монтажу. Позивач за первісним позовом зазначає, що за відсутності поставки товару та доказів його готовності, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» про стягнення повної суми заборгованості, пені та 3% річних є необґрунтованими.
Таким чином, сторони по-різному тлумачать умови договору купівлі-продажу №12 від 18.11.2021 щодо порядку та строків виконання взаємних зобов`язань, правових наслідків неповного внесення попередньої оплати, впливу обставин повномасштабного вторгнення Російської Федерації на виконання умов договору, а також правових наслідків подальшої поведінки сторін після 24.02.2022, у зв`язку з чим між сторонами виник цей спір.

3. Норми права, які регулюють спірні правовідносини

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно зі частиною 1 статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частинами 1, 3 статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. У разі невиконання однією із сторін свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або у повному обсязі.
Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно зі статтею 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за його порушення, якщо доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні, а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з частиною 1 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Статтею 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною 1 статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що допустимими є докази, отримані у спосіб, визначений законом.
Відповідно до частини 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає задоволенню повністю, а зустрічний позов — частковому задоволенню, з огляду на таке.

4.1. Щодо укладення договору, погодження його умов та характеру правовідносин сторін.

Судом встановлено, що 18.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» як продавцем укладено договір купівлі-продажу №12, відповідно до пункту 1.1. якого відповідач за первісним позовом зобов`язався у визначені договором строки передати у власність позивача товар та здійснити його монтаж, а позивач за первісним позовом зобов`язався прийняти товар та оплатити його вартість на умовах, визначених договором.
Відповідно до умов договору купівлі-продажу №12 від 18.11.2021 конкретні найменування товару, його кількість, вартість, строки поставки та порядок розрахунків визначаються у специфікаціях, які є невід`ємними частинами договору.
Судом встановлено, що невід`ємними частинами договору купівлі-продажу №12 від 18.11.2021 є Специфікація №1 від 18.11.2021 та Специфікація №2 від 18.11.2021.
Відповідно до Специфікації №1 від 18.11.2021 предметом поставки є саджалка картопляна EZY MP 4080 загальною вартістю 2046072,00 грн з ПДВ. Пунктом 2 вказаної Специфікації сторони погодили поетапний порядок здійснення оплати вартості товару у строки до 24.12.2021, до 15.01.2022 та до 28.02.2022. Пунктом 4 Специфікації №1 сторони визначили строк поставки товару — до 28.02.2022.
Відповідно до Специфікації №2 від 18.11.2021 предметом поставки є роторний культиватор EZY DR 1800 у комплекті з навіскою для установки загальною вартістю 356592,00 грн з ПДВ. Пунктом 2 Специфікації №2 сторони також погодили поетапний порядок здійснення оплати вартості товару у строки до 24.12.2021, до 15.01.2022 та до 28.02.2022, а пунктом 4 Специфікації №2 визначили строк поставки товару — до 28.02.2022.
Крім того, судом встановлено, що пунктом 4.4 договору купівлі-продажу №12 від 18.11.2021 передбачено обов`язок продавця не пізніше ніж за три робочі дні до запланованої дати поставки повідомити покупця про готовність товару до передачі.
Також судом встановлено, що пунктами 6 та 7 Специфікації №1 від 18.11.2021 та Специфікації №2 від 18.11.2021 сторони погодили, що поставка товару здійснюється після надходження на рахунок продавця 100% оплати вартості товару, а у разі затримки авансового платежу продавець має право продовжити строк поставки товару на строк затримки такого платежу.
Оцінюючи зміст укладеного між сторонами договору купівлі-продажу №12 від 18.11.2021 та Специфікацій №1 і №2, суд зазначає, що між сторонами виникли господарські правовідносини поставки товару, які передбачали взаємний характер прав та обов`язків сторін, а саме: обов`язок позивача за первісним позовом здійснити оплату вартості товару у погоджені сторонами строки та обов`язок відповідача за первісним позовом, після виконання умов договору щодо попередньої оплати, вчинити дії, спрямовані на виконання зобов`язання з поставки товару відповідно до умов договору.
Судом встановлено, що після початку активних бойових дій на території Київської області сторони не припинили комунікацію щодо можливості подальшого виконання договору купівлі-продажу №12 від 18.11.2021, а продовжували обговорення можливості поставки товару після стабілізації безпекової ситуації та відновлення роботи підприємства відповідача.
При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» після 24.02.2022 повідомляло Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» про припинення виконання договору, відмову від його виконання або про необхідність внесення повної суми попередньої оплати як безумовної передумови подальшого виконання договору.
Навпаки, зі змісту поданої сторонами переписки вбачається, що представники відповідача пояснювали затримку виконання зобов`язань обставинами, пов`язаними із веденням бойових дій, неможливістю повноцінного відновлення роботи підприємства, складністю логістики та закупівлі комплектуючих.
Таким чином, подальша поведінка сторін після 24.02.2022 свідчить про продовження сторонами договірних правовідносин та обговорення можливості подальшого виконання договору після усунення наслідків активних бойових дій, у зв`язку з чим, суд оцінює спірні правовідносини не лише з урахуванням буквального змісту окремих умов договору, а й з урахуванням фактичної поведінки сторін після настання обставин воєнного стану.
Відповідно до статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частинами 1, 3 статті 538 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. У разі невиконання однією із сторін свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або у повному обсязі.
Верховний Суд у постанові від 07.02.2018 у справі №910/5444/17 зробив висновок щодо застосування статті 693 Цивільного кодексу України та зазначив, що зі змісту частин 1, 2 статті 693 Цивільного кодексу України вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.
Суд враховує, що у цій справі відповідачем за первісним позовом не надано належних та допустимих доказів фактичного виготовлення товару, його готовності до передачі позивачу, повідомлення про готовність поставки, що прямо погоджено сторонами у договорі як належна дія продавця, яка свідчить про його готовність поставити товар та є, по суті, першим елементом погодженого сторонами процесу поставки товару, або вчинення інших реальних дій, спрямованих на виконання поставки товару відповідно до умов договору купівлі-продажу №12 від 18.11.2021.
Зокрема, пунктом 4.4 договору купівлі-продажу №12 від 18.11.2021 передбачено обов`язок продавця не пізніше ніж за три робочі дні до запланованої дати поставки повідомити покупця про готовність товару до передачі.
За таких обставин, позивач за первісним позовом скористався правом, що передбачене частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України право - вимагати повернення попередньої оплати.
Також Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом, зокрема шляхом пред`явлення через суд відповідної позовної вимоги у визначеній законом процесуальній формі.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 07.02.2018 у справі №910/5444/17 зазначив, що застосування частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України залежить від обставин щодо фактичної поставки або непоставки товару.
Таким чином, судом встановлено, що між сторонами існували договірні правовідносини поставки товару, умови яких визначали порядок здійснення попередньої оплати, строки та умови поставки товару, а також правові наслідки порушення сторонами взятих на себе зобов`язань.

4.2. Щодо виконання сторонами умов Договору в частині здійснення попередньої оплати.

Судом встановлено, що на виконання умов договору купівлі-продажу №12 від 18.11.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» здійснено часткову попередню оплату вартості товару, визначеного Специфікацією №1 від 18.11.2021 та Специфікацією №2 від 18.11.2021.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до платіжної інструкції №321 від 23.12.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» сплачено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» 118000,00 грн в якості попередньої оплати за роторний культиватор EZY DR 1800 відповідно до Специфікації №2 від 18.11.2021.
Крім того, відповідно до платіжної інструкції №323 від 28.12.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» сплачено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» 675203,76 грн в якості попередньої оплати за саджалку картопляну EZY MP 4080 відповідно до Специфікації №1 від 18.11.2021.
Таким чином, загальний розмір попередньої оплати, здійсненої Товариством з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» на виконання договору купівлі-продажу №12 від 18.11.2021, становить 793203,76 грн.
Разом з тим, судом встановлено, що повна оплата вартості товару у строки, погоджені пунктом 2 Специфікації №1 від 18.11.2021 та пунктом 2 Специфікації №2 від 18.11.2021, Товариством з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» здійснена не була.
Відповідно до Специфікації №1 від 18.11.2021 загальна вартість саджалки картопляної EZY MP 4080 становила 2046072,00 грн, у зв`язку з чим несплаченою залишилася сума у розмірі 1370868,24 грн.
Відповідно до Специфікації №2 від 18.11.2021 загальна вартість роторного культиватора EZY DR 1800 у комплекті з навіскою для установки становила 356592,00 грн, у зв`язку з чим несплаченою залишилася сума у розмірі 238592,00 грн.
Отже, судом встановлено, що станом на визначені сторонами строки проведення розрахунків, позивач за первісним позовом не здійснив повної попередньої оплати вартості товару, передбаченої умовами Специфікації №1 від 18.11.2021 та Специфікації №2 від 18.11.2021.
Оцінюючи доводи сторін щодо правових наслідків неповного внесення попередньої оплати, суд враховує, що пунктами 6 та 7 Специфікації №1 від 18.11.2021 та Специфікації №2 від 18.11.2021 сторони погодили, що поставка товару здійснюється після надходження на рахунок продавця 100% оплати вартості товару, а у разі затримки авансового платежу продавець має право продовжити строк поставки товару на строк затримки такого платежу.
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» після виникнення прострочення оплати повідомляло Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» про реалізацію права на продовження строку поставки товару, визначало нові строки виконання поставки або вчиняло інші дії, спрямовані на належне погодження зміни порядку виконання зобов`язань.
Водночас, суд враховує, що відповідно до частин 1, 3 статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, а у разі невиконання однією із сторін свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку або відмовитися від його виконання частково чи у повному обсязі.
Також суд враховує, що відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню саме у цей строк, а згідно зі статтею 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже, судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» здійснено лише часткову попередню оплату вартості товару, тоді як повна оплата у строки, визначені Специфікацією №1 від 18.11.2021 та Специфікацією №2 від 18.11.2021, проведена не була, що свідчить про неналежне виконання позивачем за первісним позовом умов договору в частині здійснення розрахунків.

4.3. Щодо виконання відповідачем обов`язку з поставки товару та повідомлення про готовність товару.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів фактичної поставки Товариством з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» товару, визначеного Специфікацією №1 від 18.11.2021 та Специфікацією №2 від 18.11.2021, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро».
Зокрема, у матеріалах справи відсутні акти приймання-передачі товару, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, акти монтажу обладнання, акти введення обладнання в експлуатацію або інші первинні документи, які б підтверджували фактичну передачу позивачу за первісним позовом саджалки картопляної EZY MP 4080 та роторного культиватора EZY DR 1800 у комплекті з навіскою для установки.
Крім того, судом встановлено, що відповідачем за первісним позовом не надано доказів вчинення дій, спрямованих на організацію фактичної поставки товару, зокрема, доказів повідомлення позивача за первісним позовом про готовність товару до передачі.
Судом також встановлено, що відповідач за первісним позовом у своїх процесуальних документах не заперечував факт непоставки товару, однак зазначав, що строк поставки товару не настав у зв`язку із невнесенням позивачем за первісним позовом повної попередньої оплати вартості товару, передбаченої Специфікацією №1 від 18.11.2021 та Специфікацією №2 від 18.11.2021, а також посилався на положення пунктів 6 та 7 вказаних Специфікацій щодо здійснення поставки товару після надходження 100% оплати вартості товару та права продавця продовжити строк поставки на строк затримки авансового платежу.
Разом з тим, судом встановлено, що після 24.02.2022 між сторонами продовжувалась комунікація щодо можливості подальшого виконання договору купівлі-продажу №12 від 18.11.2021. З наявної у матеріалах справи переписки у месенджері Viber та письмових пояснень сторін убачається, що представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» повідомляли про складність відновлення виробництва, проблеми із логістикою, комплектуючими та неможливість повідомити конкретні строки поставки товару.
Крім того, матеріали справи містять пояснення сторін щодо того, що після деокупації території Київської області сторони продовжували комунікацію стосовно можливості виконання договору після стабілізації ситуації та відновлення роботи підприємства продавця.
При цьому, суд враховує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів фактичного виготовлення спірного товару у повному обсязі, його комплектування, фактичної готовності до передачі покупцю або вчинення продавцем реальних дій, спрямованих на організацію виконання поставки товару відповідно до умов договору купівлі-продажу №12 від 18.11.2021.
Водночас, судом у підрозділі 4.2. цього рішення встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» не було здійснено повної попередньої оплати вартості товару у строки, погоджені Специфікацією №1 від 18.11.2021 та Специфікацією №2 від 18.11.2021.
Оцінюючи доводи сторін у їх сукупності, суд виходить з того, що спір між сторонами фактично виник не лише щодо самого факту неповного внесення попередньої оплати, а й щодо подальшого виконання сторонами взаємних обов`язків після початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації, поведінки сторін після 24.02.2022, фактичної можливості виконання договору та наявності у продавця реальної готовності до поставки товару.
Відповідно до статей 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином та у встановлений договором строк.
Згідно з частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Верховний Суд у постанові від 07.02.2018 у справі №910/5444/17 зазначив, що застосування частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України залежить від обставин щодо фактичної поставки або непоставки товару.
Також Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що відсутність дій продавця щодо поставки товару надає покупцю право на «законне очікування» повернення попередньо сплачених коштів.
Суд враховує, що у цій справі відповідачем за первісним позовом не надано належних та допустимих доказів фактичного виготовлення товару, його готовності до передачі позивачу, повідомлення про готовність поставки або вчинення інших реальних дій, спрямованих на виконання поставки товару відповідно до умов договору купівлі-продажу №12 від 18.11.2021.
За таких обставин, позивач за первісним позовом мав правомірні підстави реалізувати передбачене частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України право вимагати повернення попередньої оплати.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів фактичної поставки товару позивачу за первісним позовом, доказів фактичної готовності товару до передачі або вчинення відповідачем за первісним позовом реальних дій, спрямованих на організацію виконання поставки товару відповідно до умов договору купівлі-продажу №12 від 18.11.2021.
Водночас, судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» не було здійснено повної попередньої оплати вартості товару у строки, погоджені сторонами.
Таким чином, суд дійшов висновку, що обидві сторони допустили неналежне виконання окремих умов договору купівлі-продажу №12 від 18.11.2021, що підлягає врахуванню судом при вирішенні первісного та зустрічного позовів.

4.4. Щодо впливу обставин повномасштабного вторгнення Російської Федерації та подальшої поведінки сторін під час виконання договору.

Судом встановлено, що після початку 24.02.2022 повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України сторони не припинили комунікацію щодо виконання договору купівлі-продажу №12 від 18.11.2021 та продовжували обговорення можливості подальшого виконання договірних зобов`язань.
Як убачається з наявної у матеріалах справи переписки у месенджері Viber та письмових пояснень сторін, представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» повідомляли про складність відновлення роботи підприємства, проблеми із виробництвом, логістикою, комплектуючими та неможливість повідомити конкретні строки поставки товару.
Матеріали справи також містять пояснення сторін щодо того, що після деокупації території Київської області сторони продовжували комунікацію стосовно можливості виконання договору після стабілізації безпекової ситуації та відновлення роботи підприємства відповідача за первісним позовом.
При цьому, суд враховує, що позивач за первісним позовом після 24.02.2022 тривалий час не звертався до відповідача за первісним позовом із вимогою про повернення попередньої оплати, а сторони фактично продовжували взаємну комунікацію щодо можливості подальшого виконання договору.
Водночас, матеріали справи не містять доказів погодження сторонами нових строків поставки товару, укладення додаткових угод про зміну строків виконання зобов`язань або погодження сторонами остаточного механізму подальшого виконання договору купівлі-продажу №12 від 18.11.2021 після початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації.
Оцінюючи доводи сторін щодо впливу обставин повномасштабного вторгнення Російської Федерації на виконання умов договору, суд враховує положення статті 617 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за його порушення, якщо доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
У пункті 67 постанови Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №910/15264/21 зазначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, а сторона, яка посилається на їх існування, повинна довести не лише сам факт наявності таких обставин, але й їх безпосередній вплив на можливість виконання конкретного зобов`язання. 
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.06.2023 у справі №916/3027/21 зазначила, що електронне листування сторін може оцінюватися судом як доказ у справі за умови можливості встановлення авторів такого листування та його змісту, а належність і допустимість таких доказів оцінюється судом у сукупності з іншими доказами у справі. 
Таким чином, подальша поведінка сторін після 24.02.2022 свідчить про продовження сторонами комунікації щодо можливості виконання договору, однак, не підтверджує досягнення сторонами домовленостей про зміну строків виконання зобов`язань та не підтверджує фактичної готовності відповідача за первісним позовом до поставки товару.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що подальша поведінка сторін після початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації свідчить про фактичне продовження сторонами договірних правовідносин та очікування можливості подальшого виконання договору після стабілізації ситуації, однак, не підтверджує фактичного виконання відповідачем за первісним позовом зобов`язань щодо поставки товару або вчинення ним реальних дій, спрямованих на належне виконання поставки відповідно до умов договору купівлі-продажу №12 від 18.11.2021.

4.5. Щодо вимог первісного позову про повернення попередньої оплати та припинення зобов`язань.

Судом встановлено, що 06.08.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» письмову вимогу вих. №06/08/2024 про повернення попередньої оплати у розмірі 793203,76 грн, сплаченої на виконання договору купівлі-продажу №12 від 18.11.2021.
У відповідь на вказану вимогу Товариство з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» листом вих. №17 від 19.08.2024 відмовило у поверненні попередньої оплати, посилаючись на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» не здійснено повної попередньої оплати вартості товару, а, відтак, на думку відповідача за первісним позовом, строк поставки товару не настав.
Разом з тим, суд враховує встановлені у підрозділах 4.2. – 4.4. цього рішення обставини щодо часткового виконання позивачем за первісним позовом обов`язку зі здійснення попередньої оплати, тривалої відсутності поставки товару, відсутності погоджених сторонами нових умов виконання зобов`язань після 24.02.2022 та після закінчення строку поставки та терміну дії договору, а також відсутності підтвердження фактичної готовності відповідача за первісним позовом до передачі товару позивачу.
Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Верховний Суд у постанові від 11.02.2025 у справі №914/1314/24 зазначив, що правовідношення, у якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у продавця виникло зобов`язання повернути покупцю суму попередньої оплати відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, є грошовим зобов`язанням. 
Суд враховує, що у цій справі Товариством з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» реалізовано право на обрання способу захисту шляхом направлення відповідачу вимоги про повернення попередньої оплати та подальшого звернення до суду із первісним позовом.
Оцінюючи встановлені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що тривала відсутність фактичної поставки товару, відсутність погоджених сторонами нових строків виконання зобов`язань після 24.02.2022 та відсутність підтвердження фактичної готовності товару до передачі свідчать про наявність у позивача за первісним позовом права на повернення попередньої оплати відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України.
Крім того, суд враховує, що подальше існування між сторонами договірних правовідносин за відсутності погодженого сторонами механізму подальшого виконання договору та фактичного виконання сторонами взаємних зобов`язань не забезпечує досягнення мети договору купівлі-продажу №12 від 18.11.2021.
При цьому, суд враховує, що невнесення Товариством з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» повної попередньої оплати саме по собі не усуває обов`язку суду оцінити подальшу поведінку сторін після 24.02.2022, тривалість невиконання договору, відсутність погодженого сторонами механізму подальшого виконання зобов`язань, а також відсутність належних доказів фактичної готовності відповідача за первісним позовом до передачі товару. За встановлених обставин подальше збереження за відповідачем за первісним позовом отриманої попередньої оплати без фактичної поставки товару, без підтвердження готовності товару до передачі та без погоджених сторонами нових строків виконання договору не відповідає меті договору купівлі-продажу №12 від 18.11.2021 та порушує баланс прав і обов`язків сторін.
Суд враховує, що припинення спірних зобов`язань, у даному випадку, є наслідком тривалого невиконання договору, відсутності погоджених сторонами нових строків виконання зобов`язань, втрати сторонами фактичного інтересу у подальшому виконанні договору та реалізації позивачем за первісним позовом права на повернення попередньої оплати відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України.
Судом враховані правові висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, що викладені у постанові від 14.02.2024 у справі № 911/94/23.
Статтею 631 Цивільного кодексу України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.
Згідно зі статтями 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України такою підставою є виконання, проведене належним чином.
Отже, закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору, для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним. Такі висновки зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.06.2018 у справі №910/9072/17.
Верховний Суд зазначає, що договір, який є обов`язковим для його сторін, містить в собі погоджені ними умови, на яких сторони домовилися реалізувати свої права та обов`язки, тобто виконати свою частину зобов`язання. Кожна зі сторін у зобов`язанні після узгодження своєї волі, вираженої у формі договору, має розумні сподівання добросовісного дотримання і виконання домовленостей з боку іншої сторони.
Водночас, зобов`язання, невиконане боржником перед кредитором у повному обсязі протягом строку дії договору, продовжує своє існування до його повного і належного виконання або ж припинення в регламентований договором спосіб, якщо інше не визначено таким договором або законом. Верховний Суд наголошує, що таке невиконане зобов`язання має виконуватися або припинятися на вже погоджених сторонами у договорі умовах, незважаючи на визначений строк дії такого договору. 
Закінчення строку дії договору не дає сторонам права відійти від узгоджених в угоді умов, на яких має бути досягнута мета правовідношення, та діяти на свій власний розсуд.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» не заперечує, що початок повномасштабного вторгнення Російської Федерації - 24.02.2022 призвів до неможливості виконання ним зобов`язання за договором з поставки товару через ряд перешкод, що зазначались у рішенні та про які товариство повідомило покупця із зазначенням неможливості поставити товар та відсутності інформації про можливу дату такої поставки.
При цьому, з огляду на умови договору щодо строку поставки (до 28.02.2022) та терміну дії договору (до 31.12.2022), суд враховує, що покупець мав розумні сподівання добросовісного дотримання і виконання домовленостей з боку сторони продавця до закінчення цих строків.
Момент виникнення у Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» зобов`язання з поставки товару визначається у договорі двома умовами: сплатою покупцем 100 % попередньої оплати та, у випадку затримки попередньої оплати продавець має право продовжити строк поставки товару на термін затримки авансового платежу, але поставка здійснюється до 28.02.2022.
Відповідно до частин 1, 3 статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, а у разі невиконання однією із сторін свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку або відмовитися від його виконання частково чи у повному обсязі.
У зв`язку з тим, що продавець повідомив покупця про неможливість поставки з 24.02.2022, що первісний відповідач не заперечив суду, то з 24.02.2022 у первісного позивача, з урахуванням положень частин 1, 3 статті 538 Цивільного кодексу України, були наявні очевидні підстави вважати, що інша сторона не виконає свого обов`язку у встановлений строк або виконає його не в повному обсязі, відтак, первісний позивач мав право зупинити виконання свого обов`язку зі сплати 100 % авансу або відмовитися від його виконання частково чи у повному обсязі.
Доказів того, що первісний відповідач повідомив первісного позивача про те, що підстави неможливості поставки, про які він повідомив первісного позивача у зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації 24.02.2022, відпали, зокрема, передбачене умовами договору повідомлення продавця про готовність поставки товару, до матеріалів справи не надано, отже, не надано доказів того, з якого моменту у покупця зникає право, що визначене частинами 1, 3 статті 538 Цивільного кодексу України: зупинити виконання свого обов`язку або відмовитися від його виконання частково чи у повному обсязі.
Строк виконання спірного зобов`язання - до 28.02.2022 та строк дії договору - до 31.12.2022, сплинули за два з половиною роки до звернення первісного позивача з цим позовом до суду.
Відтак, у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки, у продавця виникло зобов`язання повернути покупцю суму попередньої оплати відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, яке є грошовим зобов`язанням, у зв`язку з чим припиняється негрошове зобов`язання продавця з поставки товару.
Відповідно до частин 1, 2 статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Згідно із статтею 607 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. 
Зважаючи на вищевикладені обставини, продавець, у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, повідомив про неможливість виконання спірного зобов`язання з поставки товару, про усунення цих обставин та можливість поставки, до реалізації покупцем свого права в порядку частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України вимогою про повернення попередньої оплати вих. № 06/08/2024 від 06.08.2024, отримання якої продавцем підтверджується наявною в матеріалах справи відповіддю на цю вимогу, продавець покупця не повідомив.
Відтак, зобов`язання сторін за договором: продавця - поставити позивачу товар та здійснити його монтаж, а покупця – прийняти товар і оплатити його вартість на умовах, визначених договором, припинились у зв`язку із відмовою від них покупця, що вчинені у передбачений законом спосіб на підставі частин 1, 3 статті 538, частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України. 
Щодо належності способу захисту стосовно позовної вимоги про визнання зобов`язання сторін за договором припиненими судом враховано, що він може бути застосований для усунення правової невизначеності, коли між сторонами триває спір, а кредитор не ініціював судовий процес.
За договором купівлі-продажу №12 від 18.11.2021 продавець зобов`язався поставити позивачу товар та здійснити його монтаж, а покупець – прийняти товар і оплатити його вартість на умовах, визначених договором.
Товариство з обмеженою відповідальністю “Ростім Агро” 06.08.2024 направило Товариству з обмеженою відповідальністю “Технолоджі Україна” письмову вимогу вих. №06/08/2024 про повернення авансованого платежу у розмірі 793203,76 грн, сплаченого на виконання договору купівлі-продажу №12 від 18.11.2021, з посиланням на тривалу відсутність поставки товару, невиконання відповідачем умов договору, відсутність повідомлень про готовність товару до передачі, а також на відсутність реальних дій щодо виконання відповідачем договірних зобов`язань.
Листом вих. №17 від 19.08.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю “Технолоджі Україна” відмовило у поверненні авансованого платежу, посилаючись на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Ростім Агро” не здійснило повної попередньої оплати вартості товару, передбаченої Специфікацією №1 від 18.11.2021 та Специфікацією №2 від 18.11.2021, а тому строк поставки товару не настав, з посиланням на положення пунктів 6 та 7 Специфікацій щодо здійснення поставки товару після надходження 100% оплати вартості товару та права продавця продовжити строк поставки на строк затримки авансового платежу.
Отже, сторони договору по-різному оцінюють стан зобов`язань між ними після вимоги покупця повернути попередню оплату у зв`язку із непоставкою товару, проте, протягом більше двох років з моменту закінчення дії договору – 31.12.2022 кредитор у зобов`язанні - Товариство з обмеженою відповідальністю “Технолоджі Україна” не ініціював судовий процес, не звертався до боржника з вимогою доплатити повну попередню оплату.
За таких обставин, обраний спосіб захисту законного інтересу щодо позовної вимоги за первісним позовом про визнання зобов`язання сторін за договором припиненими є цілком ефективним для позивача.
Судом врахована правова позиція Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 19.10.2022 у справі №910/14224/20 щодо належних способів захисту прав та інтересів у спорах щодо правової визначеності при виконанні договірних зобов`язань. 
Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Поняття охоронюваного законом інтересу в логічно-смисловому зв`язку з поняттям суб`єктивного права визначено в Рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.
Безпосереднє згадування в нормах права інтересів особи як об`єкта правового захисту в певній мірі прирівнює їх до суб`єктивних прав. Тобто законні інтереси, які не опосередковані правовими нормами, можна розглядати як доправову категорію, у якій інтерес передує правам та обов`язкам, тобто виступає як «суб`єктивне право, що може виникнути у майбутньому».
Одним з таких законних інтересів є інтерес до правової визначеності у відносинах у суспільстві для знання та розуміння своїх прав й обов`язків, а також передбачуваності наслідків своїх дій чи бездіяльності.
Якщо дії або бездіяльність інших осіб створюють для особи правову невизначеність щодо її прав і обов`язків у відносинах із цими особами, така особа може звернутись до суду для захисту свого інтересу у правовій визначеності у відносинах із цими особами.
З норми статті 16 Цивільного кодексу України і статті 5 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав і законних інтересів осіб. Такі права та законні інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права чи законного інтересу. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити в рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Отже, розглядаючи справу суд має з`ясувати: 
- чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором;
- чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача;
- чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.
Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19).
Особливість спорів про захист інтересу у правовій визначеності при виконанні договірних зобов`язань полягає в тому, що позивач просить суд підтвердити (визнати) існуючий стан прав і обов`язків у договірних відносинах з іншою стороною для правової визначеності сторін договору в цих відносинах, однакового розуміння ними своїх прав та обов`язків за цим договором. Саме цим спори про захист інтересу у правовій визначеності при виконанні договірних зобов`язань відрізняються від спорів про зміну, припинення правовідносин (наприклад, зміну, розірвання договору), коли договірні відносини між сторонами змінюються або припиняються внаслідок судового рішення.
Одним зі способів захисту, який передбачений частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, є визнання права. Виходячи з наведенного, способами захисту інтересу особи у правовій визначеності при виконанні договірних зобов`язань можуть бути: 1) визнання права позивача; 2) визнання відсутнім (припиненим) обов`язку позивача; 3) визнання відсутнім (припиненим) права вимоги відповідача.
Схожі висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 21 листопада 2012 року у справі № 6-134цс12 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц.
Зокрема, неефективними є такі способи захисту права чи законного інтересу, як визнання права вимоги виконання зобов`язання від відповідача або визнання наявності договірного обов`язку відповідача, оскільки такі способи не ведуть до виконання боржником свого зобов`язання, у тому числі в примусовому порядку, та отримання кредитором належного на виконання зобов`язання. У цьому випадку, в позивача виникне потреба повторного звернення до суду.
Отже, у цій справі позивач звернувся до суду не за захистом свого права на припинення зобов`язання, а за захистом свого законного інтересу у правовій визначеності щодо прав і обов`язків у відносинах з відповідачем за договором.
На обґрунтування своїх позовних вимог позивач послався на те, що він скористався своїм правом вимагати повернення авансу, що припиняє немайнове забов`язання продавця з поставки товару та, відповідно, зобов`язання покупця з доплати решти вартості товару, продавець не визнає права покупця на відмову від отримання товару і його вимогу про повернення авансу та вважає зобов`язання сторін чинними, водночас, до покупця продаваць позову не заявляв, судового спору з вимогою про виконання сторонами зобов`язань за договором не ініціював.
Отже, позивачу за первісним позовом недоступні інші можливості захисту його прав, тому він заявляє до суду вимогу про захист охоронюваного законом інтересу у правовій визначеності на підставі пункту 1 частини 2 статті 16, статті 599 Цивільного кодексу України як превентивний спосіб захисту в правовідносинах між позивачем і відповідачем, який має забезпечити, щоб обидві сторони могли знати свої права та обов`язки за договором та діяти, не порушуючи їх.
З урахуванням цього, позивач правильно визначився зі способом захисту, який може бути застосований, виходячи з конкретних обставин цієї справи, та який є ефективним для захисту порушеного інтересу позивача у правовій визначеності стосовно належного виконання ним зобов`язань за договором, відповідач створив правову невизначеність у відносинах з позивачем за договором щодо стану взаємних прав та обов`язків за цим договором, чим порушив законний інтерес позивача у правовій визначеності щодо його обов`язків за договором, оскільки спочатку повідомив про неможливість поставити товар, без зазначення конкретних строків, коли така можливість настане, протягом значного періоду часу не повідомляв позивача про те, що перешкоди для поставки товару відпали і про готовність поставити товар, а після реалізації позивачем права на відмову від поставки товару – заявив про стягнення з позивача штрафних санкцій за період, коли відповідач повідомляв позивача, що не має можливості поставити товар.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» 793203,76 грн попередньої оплати та визнання припиненими зобов`язань сторін за договором купівлі-продажу №12 від 18.11.2021.

4.6. Щодо вимог зустрічного позову про стягнення заборгованості, пені та 3% річних.

4.6.1. Щодо вимог про стягнення основної заборгованості.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості, Товариство з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» посилалось на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» не виконано у повному обсязі обов`язок зі здійснення попередньої оплати вартості товару відповідно до умов Специфікації №1 від 18.11.2021 та Специфікації №2 від 18.11.2021.
Судом у підрозділі 4.2 цього рішення встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» дійсно не було здійснено повної попередньої оплати вартості товару у строки, погоджені сторонами у Специфікації №1 від 18.11.2021 та Специфікації №2 від 18.11.2021.
Разом з тим, суд враховує встановлені у підрозділах 4.3. – 4.5. цього рішення обставини щодо тривалої відсутності фактичної поставки товару, відсутності погоджених сторонами нових строків виконання зобов`язань після 24.02.2022, відсутності доказів фактичної готовності відповідача за первісним позовом до передачі товару позивачу, а також реалізації позивачем за первісним позовом права на повернення попередньої оплати відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частин 1, 3 статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.
Суд враховує, що після 24.02.2022 сторони фактично продовжували комунікацію щодо можливості подальшого виконання договору купівлі-продажу №12 від 18.11.2021, однак, відповідач за первісним позовом не надав доказів погодження сторонами нових строків поставки товару, доказів фактичної готовності товару до передачі або доказів вчинення дій щодо фактичної поставки товару позивачу за первісним позовом.
Оцінюючи встановлені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що, у даному випадку, відсутні підстави для покладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» обов`язку зі сплати решти вартості товару за відсутності фактичного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» свого обов`язку щодо поставки товару та підтвердження готовності до його передачі.
Разом з тим, суд враховує, що заявлена Товариством з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» до стягнення основна заборгованість фактично є залишком попередньої оплати вартості товару, поставка якого не була здійснена, а належних та допустимих доказів фактичної готовності товару до передачі або вчинення відповідачем за первісним позовом реальних дій, спрямованих на організацію виконання поставки, матеріали справи не містять.
За таких обставин, з урахуванням висновку суду про наявність підстав для повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» сплаченої попередньої оплати та припинення зобов`язань сторін за договором купівлі-продажу №12 від 18.11.2021, вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» про стягнення залишку вартості товару як основної заборгованості задоволенню не підлягає.

4.6.2. Щодо вимог про стягнення пені та 3% річних.

Судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» не було здійснено повної попередньої оплати вартості товару у строки, погоджені сторонами у Специфікації №1 від 18.11.2021 та Специфікації №2 від 18.11.2021.
Відповідно до умов Специфікації №1 від 18.11.2021 оплата товару мала здійснюватися трьома платежами по 682024,00 грн у строки до 24.12.2021, до 15.01.2022 та до 28.02.2022 відповідно.
Судом встановлено, що 28.12.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» сплачено 675203,76 грн, тоді як перший платіж мав становити 682024,00 грн, у зв`язку із чим прострочення щодо несплаченої частини першого платежу у розмірі 6820,24 грн виникло з 25.12.2021 та тривало до 28.12.2021.
Другий платіж у розмірі 682024,00 грн мав бути сплачений до 15.01.2022, однак у вказаний строк сплачений не був, у зв`язку із чим прострочення щодо вказаної суми виникло з 16.01.2022.
Третій платіж у розмірі 682024,00 грн мав бути сплачений до 28.02.2022, однак, у вказаний строк сплачений не був, у зв`язку із чим прострочення щодо вказаної суми виникло з 01.03.2022.
Аналогічно за Специфікацією №2 від 18.11.2021 оплата товару мала здійснюватися трьома платежами по 118864,00 грн у строки до 24.12.2021, до 15.01.2022 та до 28.02.2022 відповідно.
Судом встановлено, що 23.12.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» сплачено 118000,00 грн, тоді як перший платіж мав становити 118864,00 грн, у зв`язку із чим прострочення щодо несплаченої частини першого платежу у розмірі 864,00 грн виникло з 25.12.2021.
Другий платіж у розмірі 118864,00 грн мав бути сплачений до 15.01.2022, однак, у вказаний строк сплачений не був, у зв`язку із чим прострочення щодо вказаної суми виникло з 16.01.2022.
Третій платіж у розмірі 118864,00 грн мав бути сплачений до 28.02.2022, однак, у вказаний строк сплачений не був, у зв`язку із чим прострочення щодо вказаної суми виникло з 01.03.2022.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3% річних від простроченої суми.
Крім того, умовами договору купівлі-продажу №12 від 18.11.2021 передбачено відповідальність сторін за порушення строків виконання грошових зобов`язань у вигляді пені.
У зв`язку з тим, що продавець повідомив покупця про неможливість поставки з 24.02.2022, що первісний відповідач не заперечив суду, то з 24.02.2022 у первісного позивача, з урахуванням положень частин 1, 3 статті 538 Цивільного кодексу України, були наявні очевидні підстави вважати, що інша сторона не виконає свого обов`язку у встановлений строк або виконає його не в повному обсязі, відтак, первісний позивач мав право зупинити виконання свого обов`язку зі сплати 100 % попередньої оплати, отже, з 24.02.2022 зупинення перерахування покупцем попередньої оплати є правомірним, відтак, суд здійснив перерахунок цих позовних вимог за період з вищевказаних відповідних дат початку прострочення сплати покупцем попередньої оплати до 23.02.2022.
На підставі наведеного, судом перевірена правильність здійсненого Товариством з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» розрахунку пені та 3% річних щодо кожного окремого періоду прострочення виконання грошових зобов`язань - до 23.02.2022.
За результатами здійсненого судом перерахунку встановлено, що загальний розмір пені, який підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро», становить 16895,44 грн.
Також судом перевірено правильність нарахування 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України та встановлено, що обґрунтованим є стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» 4693,75 грн 3% річних.
У решті заявлених вимог про стягнення пені та 3% річних суд відмовляє.

Інші доводи та докази сторін оцінені судом у сукупності з вищевикладеними та не наводяться у рішенні суду, позаяк не спростовують вказаних у рішенні висновків суду та не покладені судом в його основу.

5. Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» задоволено повністю, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» витрат зі сплати судового збору у розмірі 11940,85 грн.
Разом з тим, враховуючи часткове задоволення зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна», суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» витрат зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 233,55 грн.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 73– 79, 86, 129, 236– 241 Господарського процесуального кодексу України, статтями 11, 525, 526, 530, 538, 610, 612, 625, 629, 693 Цивільного кодексу України, суд -

вирішив:

1. Первісний позов (вх. №5978/25 від 27.05.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» про визнання припиненими зобов`язань за договором купівлі-продажу №12 від 18 листопада 2021 року та зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» авансований платіж у розмірі 793203,76 грн, що сплачений на виконання договору купівлі-продажу №12 від 18.11.2021 задовольнити повністю.
2. Визнати припиненими зобов`язання за договором купівлі-продажу № 12 від 18 листопада 2021 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСТІМ АГРО» (код ЄДРПОУ: 33670636; 08139, Київська область, Бучанський район, село Білогородка, вулиця Аграрна, будинок 1-А) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОЛОДЖІ УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ: 44049291; 07101, Київська область, місто Славутич, вулиця Майбутнього, будинок 4).
3. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОЛОДЖІ УКРАЇНА» (07101, Київська область, місто Славутич, вулиця Майбутнього, будинок 4, код ЄДРПОУ 44049291) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «РОСТІМ АГРО» (08139, Київська область, Бучанський район, село Білогородка, вулиця Аграрна, будинок 1-А, код ЄДРПОУ 33670636) авансовий платіж у розмірі 793203,76 грн (сімсот дев`яносто три тисячі двісті три гривні сімдесят шість копійок), сплачений на виконання договору купівлі-продажу № 12 від 18 листопада 2021 року.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» (07101, Київська область, місто Славутич, вулиця Майбутнього, будинок 4, код ЄДРПОУ 44049291) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» (08139, Київська область, Бучанський район, село Білогородка, вулиця Аграрна, будинок 1-А, код ЄДРПОУ 33670636) 11940,85 грн (одинадцять тисяч дев`ятсот сорок гривень вісімдесят п`ять копійок) витрат зі сплати судового збору.
5. Зустрічний позов (вх. №6222 від 16.06.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» про стягнення заборгованості задовольнити частково.
6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТІМ АГРО» (08139, Київська область, Бучанський район, село Білогородка, вулиця Аграрна, будинок 1-А, код ЄДРПОУ 33670636) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» (07101, Київська область, місто Славутич, вулиця Майбутнього, будинок 4, код ЄДРПОУ 44049291) пеню у розмірі 16895,44 грн (шістнадцять тисяч вісімсот дев`яноста п`ять гривень сорок чотири копійки), 3% річних у розмірі 4693,75 грн (чотири тисячі шістсот дев`яносто три гривні сімдесят п`ять копійок) та витрати зі сплати судового збору у розмірі 233,55 грн (двісті тридцять три гривні п`ятдесят п`ять копійок).
7. В іншій частині зустрічного позову відмовити.
8. Провести зустрічне зарахування сум, що присуджені до стягнення: зустрічно зарахувати 793203,76 грн (сімсот дев`яносто три тисячі двісті три гривні сімдесят шість копійок) основного боргу, що присуджено до стягнення за первісним позовом та 16895,44 грн (шістнадцять тисяч вісімсот дев`яносто п`ять гривень сорок чотири копійки) пені, 4693,75 грн (чотири тисячі шістсот дев`яносто три гривні сімдесят п`ять копійок) 3% річних, що присуджені до стягнення за зустрічним позовом, а також 11940,85 грн (одинадцять тисяч дев`ятсот сорок гривень вісімдесят п`ять копійок) витрат зі сплати судового збору, що присуджений до відшкодування позивачу за первісним позовом та 233,55 грн (двісті тридцять три гривні п`ятдесят п`ять копійок) витрат зі сплати судового збору, що присуджений до відшкодування позивачу за зустрічним позовом.
9. Після зустрічного зарахування сум, що присуджені до стягнення, остаточно за рішенням суду у справі: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Україна» (07101, Київська область, місто Славутич, вулиця Майбутнього, будинок 4, код ЄДРПОУ 44049291) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростім Агро» (08139, Київська область, Бучанський район, село Білогородка, вулиця Аграрна, будинок 1-А, код ЄДРПОУ 33670636) авансований платіж у розмірі 773741,09 грн (сімсот сімдесят три тисячі сімсот сорок одна гривня дев`ять копійок), сплачений на виконання договору купівлі-продажу № 12 від 18 листопада 2021 року та 11707,30 грн (одинадцять тисяч сімсот сім гривень тридцять копійок) витрат зі сплати судового збору.
10. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 27.05.2026.

Суддя С.О. Саванчук