Справа № 466/1854/26
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 липня 2026 року м. Львів
Шевченківський районний суд м. Львова
в складі: головуючий суддя Едер П. Т.
секретар с/з Якубів І. О.
з участю: представника позивача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові питання про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-
у с т а н о в и в:
у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 15 червня 2026 року задоволено частково позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.
Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 15000 00 грн, щомісячно, починаючи з 06 березня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 15 000,00 грн, щомісячно, починаючи з 06 березня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн. (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).
У поданій до суду позовній заяві представник позивача адвокат Кавалець Л. П. зазначала про понесенні позивачем витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 10000,00 грн. та просила стягнути їх з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 .
Однак, під час при постановлення рішення судом не вирішено питання про стягнення судових витрат з відповідача.
23 червня 2026 на адресу суду через систему «Електронний суд» поступило клопотання представника відповідача адвоката Колошкіна П. І. про стягнення судових витрат, у якому просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн.
У судовому засіданні представник позивача адвокат Кавалець Л. П. просила стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Щодо клопотання сторони відповідача заперечила, просила зменшити розмір витрат до 5000,00 грн., оскільки 15000,00 грн. не відповідають складності справи.
У судове засідання відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат Колошкін П. І. не з`явилися, 29.06.2026 на адресу суду через систему «Електронний суд» представник відповідача адвокат Колошкін П. І. подав заяву про розгляд справи без участі, у якій просив розгляд справи проводити за відсутності позивача та представника позивача, вимоги заяви про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити у повному обсязі.
Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали заяви та матеріали цивільної справи, суд приходить до такого висновку.
За правилами п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно п.3 ч. 2 ст.141 ЦПК України Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. (ч.8 ст. 141 ЦПК України).
Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»).
Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17.
Частиною 5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини.
З аналізу означених положень процесуального права суд робить висновок, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу необхідно суду надати такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зробила правовий висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Наведена правова позиція є чинною і станом на день ухвалення судом рішення у справі №711/10120/24, доказом чому є постанова Верховного Суду від 15.01.2025 у справі №386/136/21 (провадження № 61-10886св24).
Проте у постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17), від 06 листопада 2020 року у справі №760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Крім того, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) звернено увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ч. 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом встановлено, що правнича допомога надавалась позивачу ОСОБА_2 адвокатом Адвокатського бюро «Віктора Дейнеки» Кавалець Л. П. на підставі Договору № 100226/05 про надання правничої допомоги від 10 лютого 2026 року.
Разом із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу представник позивача подала до суду: копію Договору № 100226/05 про надання правничої допомоги від 10.02.2026 року; копію платіжної інструкції № 2.526867967.1 від 11.02.2026 на суму 25000,00 грн.; копію Акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 24.02.2026, згідно якого загальна вартість наданих послуг становить 10000,00 грн., копію ордеру серії ВС № 1439056 від 11.02.2026 року.
Згідно із вищевказаними доказами щодо надання правничої допомоги, загальна вартість наданих послуг адвокатом Кавалець Л. П. позивачу ОСОБА_2 складає 10000,00 грн.
Крім того, судом встановлено, що професійна правнича допомога надавалась відповідачу ОСОБА_3 адвокатом Колошкіним П. І. на підставі Договору № 26/06/01/44 про надання правової допомоги від 06 січня 2026 року.
Разом із заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відповідач подав до суду: копію Договору № 26/06/01/44 про надання правової допомоги від 06 січня 2026 року; копію Додаткової угоди № 1 до Договору про надання правової допомоги № 26/06/01/44 від “06” січня 2026 року від 01 червня 2026 р.; копію Акту наданих послуг від 19 червня 2026 р., згідно якого загальна сума наданих послуг становить 15000,00 грн.
У зв`язку із цим, враховуючи заперечення позивача, суд визначає вартість наданих правових послуг відповідачу в розмірі 10000,00 грн., який відповідає критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи (справа є малозначною), а відповідно такі витрати в означеному розмірі підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.
Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на правову допомогу адвокатів, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пов`язані з наданням правничої допомоги у заявленому до стягнення розмірі, а саме: 10000,00 грн., а з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 10000,00 грн., про що відповідно до п. 3 ч. 1ст. 270 ЦПК України слід ухвалити додаткове судове рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 247, 270 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:
ухвалити додаткове рішення.
Заяву представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Кавалець Лесі Петрівни про стягнення витрат на правничу допомогу – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 копійок).
Заяву представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Колошкіна Павла Ігоровича про стягнення судових витрат – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 копійок). В решті вимог по заяві відмовити.
Додаткове рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя	  	П.  Т.  Едер