Справа № 606/1918/25 

Рішення
і м е н е м У к р а ї н и
29 квітня 2026 року м. Теребовля 
Теребовлянський районний суд Тернопільської області
у складі: головуючого судді Малярчука В.В.
при секретарі судового засідання Зіньковській Н.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Теребовля справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа на стороні відповідача: начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 Тригуб Віктор про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа на стороні відповідача: начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В позові вказав, що постановою №3994 від 05.11.2025 року про адміністративне правопорушення, винесеною начальником  ІНФОРМАЦІЯ_1  полковником ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП та накладено штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 гривень.
Відповідно до даної постанови 05.11.2025 року о 19 год 00 хв ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель с. Тютьків, Тернопільського району Тернопільської області, доставлений органами Національної поліції України до  ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 , з приводу уточнення персональних даних. Під час звірки персональних даних було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у  ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також було під час звірки даних встановлено, що ОСОБА_1 не пройшов військово-лікарську комісію, чим порушив Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», а саме: не пройшов військово- лікарську комісію.
ОСОБА_1 вважає оскаржувану постанову неправомірною через недотримання вимог чинного законодавства та недостатність доказів вчиненого правопорушення, оскільки, оскаржувана постанова не містить посилання на будь-які докази, на яких ґрунтується висновок уповноваженої особи про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Зазначив, що він не належить до військовозобов`язаних осіб, які не перебувають на військовому обліку, зокрема ті, хто ніколи не ставав на облік, або був знятий з нього, а також особи, які досягли граничного віку перебування в запасі (60 років). До цієї категорії також належать громадяни, визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я з виключенням з військового обліку, або які мають право на відстрочку чи звільнення за іншими причинами, передбаченими законом. Так як позивач не є військовозобов`язаним з урахуванням наведеноrо, на військовому обліку не перебуває, в тім числі в ІНФОРМАЦІЯ_4 . Чого відповідач стверджує зворотне, йому не відомо. Якщо б він і мав перебувати на обліку, то це в ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки село Тютьків де він проживав та проживає не відноситься до Чортківського району. Оскільки він не має мобілізаційного статусу, то йому не потрібно проходити ВЛК. Навіть коли б він був військовозобов`язаний то порушення ( не проходження ВЛК у строк) ТЦК, відповідно до Закону України № 3621-ІХ від 21 березня 2024 року, міг виявити вже 06 червня 2025 року. Але, згідно зі ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено протягом трьох місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше року з дня його вчинення три місяці сплинули 06 вересня 2025 року. Вважає, що після цієї дати накладення штрафу є неправомірним.
Позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 3994 від 05.11.2025 року, а провадження у даній справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Позивач в судове засідання не з`явився. Вказав у позовній заяві про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить задоволити.
Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, однак подав до суду відзив у якому просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на мотиви викладенні у відзиві вважає, що постанова № 3994 05.11.2025 складена правомірно та винесена на законних підставах.
Розглянувши позовну заяву, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких мотивів.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Згідно зі ст. 280 зазначеного Кодексу - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 245 зазначеного Кодексу, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (ч. 1ст. 5 КАС України).
Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
В силу ст. ст. 245, 280 КУпАП посадова особа, уповноважена розглядати адміністративну справу при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Судом встановлено, що постановою № 3994 від 05.11.2025 року про адміністративне правопорушення, винесеною начальником  ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП та накладено штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 гривень.
Відповідно до даної постанови 05.11.2025 року о 19 год 00 хв ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель с. Тютьків, Тернопільського району Тернопільської області, доставлений органами Національної поліції України до  ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 , з приводу уточнення персональних даних. Під час звірки персональних даних було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у  ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно протоколу 05.11.2025 року о 19 год 00 хв ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель с. Тютьків, Тернопільського району Тернопільської області, доставлений органами Національної поліції України до  ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 , з приводу уточнення персональних даних. Під час звірки персональних даних було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у  ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач стверджує, що він не є військовозобов`язаним, на військовому обліку не перебуває, в тім числі в ІНФОРМАЦІЯ_4 . Якщо б він і мав перебувати на обліку, то це в ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки село Тютьків де він проживав та проживає не відноситься до Чортківського району. Оскільки він не має мобілізаційного статусу, то йому не потрібно проходити ВЛК. Навіть коли б він був військовозобов`язаний то порушення ( не проходження ВЛК у строк) ТЦК, відповідно до Закону України № 3621-ІХ від 21 березня 2024 року, міг виявити вже 06 червня 2025 року. Але, згідно зі ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено протягом трьох місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше року з дня його вчинення три місяці сплинули 06 вересня 2025 року. З огляду на ці обставини позивач вважає, що постанова №2300 від 14.07.2025 незаконна.
Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку). Територіальні центри звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції щодо доставлення до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку. 
Відповідно до Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження. 
Відповідно до Порядку реалізації експериментального проекту з автоматичноверифікації та перевірки відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 серпня 2024 р. № 932, відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку належать до персональних даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Отримати відомості про медичні огляди особи в порядку інформаційної взаємодії між електронними реєстрами можливо лише у випадку належного оцифрування результатів таких оглядів відповідною медичною установою. Непоодинокими є випадки, коли необхідне підтвердження документацією в паперовому вигляді. 
Відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 (зі змінами), постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про непридатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються свідоцтвами про хворобу, постанови про тимчасову непридатність оформлюються довідками ВЛК. Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про придатність військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду. У разі прийняття постанови про непридатність або тимчасову непридатність до військової служби, документи з результатами проходження військовозобов`язаним медичного огляду (картка обстеження та медичного огляду, висновки лікарів, супровідні документи), не пізніше п`ятиденного строку з дня закінчення медичного огляду направляються на перевірку до ВЛК обласних, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_7 .
З вищевказаних норм законодавства вбачаємо, що військовозобов`язаний повинен дотримуватись правил військового обліку, в тому числі оновлювати свої персональні дані в терміни, встановлені законом, зокрема, шляхом проходження ВЛК одноразово протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, а також, залежно від ступеня придатності до військової служби, але не рідше одного разу на рік, якщо інше не встановлено відповідним висновком ВЛК. 
Станом на день винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивач був військовозобов`язаним, перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 , повинен був дотримуватись правил військового обліку, законодавства України про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. 
Зокрема, позивач мав проходити медичний огляд для встановлення ступені придатності до військової служби.
Позивачем було допущено порушення правил військового обліку, а саме: всупереч норм чинного законодавства, не було уточнено своїх персональних даних шляхом проходження ВЛК для встановлення ступеня придатності до військової служби. 
Таким чином, ОСОБА_1 мав обов`язок щодо самостійного проходження медичного огляду, який він не виконав, тобто умисно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Відповідно до ст.ст. 9, 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Враховуючи встановлені судом обставини справи та оцінивши докази, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 необґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають.
Керуючись Законом України «Про судовий збір», ст. ст. 7, 9, 210, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 161, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа на стороні відповідача: начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 Тригуб Віктор про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Теребовлянський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, а разі апеляційного оскарження рішення - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: В.В. Малярчук