ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/10480/25 Головуючий у 1-й інстанції: Клопот С.Л.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2026 року м. Київ 
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Черпака Ю.К.,
суддів Файдюка В.В., Терези Ю.О.,
за участю секретаря судового засідання Будімірової Д.О.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Грищенка О.В.,  

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Комунальне некомерційне підприємство «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (далі - відповідач/апелянт/ЦМУ Держпраці) про:
- визнання протиправною відмови ЦМУ Держпраці в проведенні повторного спеціального розслідування гострого професійного захворювання, що сталося 13 листопада 2020 року о 09 год. 30 хв. на комунальному некомерційному підприємстві «Дитяча поліклініка №2» Чернігівської міської ради з ОСОБА_2 , яка викладена у листі від 18 червня 2025 року № Ц/2/20949-25;
- зобов`язання ЦМУ Держпраці провести повторне спеціальне розслідування професійного захворювання, що сталося 13 листопада 2020 року о 09 год. 30 хв. на комунальному некомерційному підприємстві «Дитяча поліклініка № 2» Чернігівської міської ради з ОСОБА_2 , та скласти відповідний акт.
Позовні вимоги позивач обґрунтовував посиланням на те, що його дружина ОСОБА_2 , яка працювала лікарем-кардіоревматологом КНП «Дитяча поліклініка № 2» Чернігівської міської ради, у листопаді 2020 року захворіла на COVID-19 та померла, після чого Управлінням Держпраці у Чернігівській області було проведено спеціальне розслідування і складено акт за формою Н-1/НП від 28 травня 2021 року, яким гостре професійне захворювання визнано таким, що не пов`язане з виробництвом. Не погоджуючись із висновками зазначеного акта, позивач оскаржив його до суду. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 березня 2024 року у справі № 750/16665/23, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 12 серпня 2024 року та постановою Верховного Суду від 09 квітня 2025 року, акт спеціального розслідування гострого професійного захворювання від 28 травня 2021 року було скасовано. При цьому судами встановлено, що розслідування проведено неповно, без врахування всіх обставин та без належної оцінки матеріалів розслідування, а тому скасування акта, на переконання позивача, зумовлює необхідність проведення нового спеціального розслідування із створенням нової комісії. Після набрання законної сили зазначеними судовими рішеннями відповідач був зобов`язаний організувати та провести повторне спеціальне розслідування випадку гострого професійного захворювання зі смертельним наслідком відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 337 від 17 квітня 2019 року. Однак, попри звернення позивача та його представника, Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці відмовило у проведенні повторного спеціального розслідування, посилаючись на відсутність для цього правових підстав. Така позиція відповідача суперечить вимогам пунктів 10 та 48 Порядку № 337, а також правовим висновкам судів у справі № 750/16665/23, оскільки випадок гострого професійного захворювання зі смертельним наслідком підлягає обов`язковому спеціальному розслідуванню із складанням відповідного акта. Непроведення повторного розслідування після скасування судом акта від 28 травня 2021 року призвело до ситуації, коли обставини смерті медичного працівника фактично залишилися нерозслідуваними, що суперечить вимогам законодавства та порушує права членів сім`ї померлої. Відповідач своїми листами фактично ухиляється від виконання судового рішення та покладених на нього законом повноважень щодо організації спеціального розслідування. У зв`язку з цим позивач просив визнати протиправною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Держпраці щодо відмови у проведенні повторного спеціального розслідування та зобов`язати відповідача провести таке розслідування із складанням відповідного акта.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправною відмову ЦМУ Держпраці в проведенні повторного спеціального розслідування гострого професійного захворювання, що сталося 13 листопада 2020 року о 09 год. 30 хв. на комунальному некомерційному підприємстві «Дитяча поліклініка № 2» Чернігівської міської ради з ОСОБА_2 , яка викладена у листі від 18 червня 2025 року № Ц/2/20949-25.
Зобов`язано ЦМУ Держпраці провести повторне спеціальне розслідування професійного захворювання, що сталося 13 листопада 2020 року о 09 год. 30 хв. на комунальному некомерційному підприємстві «Дитяча поліклініка № 2» Чернігівської міської ради з ОСОБА_2 та скласти відповідний акт.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ЦМУ Держпраці на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 211, 20 грн. 
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що після скасування рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 березня 2024 року, залишеним без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, акта спеціального розслідування гострого професійного захворювання від 28 травня 2021 року за формою Н-1/НП виникла необхідність проведення повторного спеціального розслідування спірного випадку та складення нового акта відповідно до вимог чинного законодавства. Судами у справі № 750/16665/23 вже встановлено неповноту проведеного розслідування, неврахування всіх обставин справи та неналежну оцінку матеріалів розслідування, що й стало підставою для скасування акта. Відповідно до пункту 48 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 337, у разі проведення повторного розслідування застосовується нормативно-правовий акт, який діяв на момент настання нещасного випадку чи професійного захворювання. Оскільки гостре професійне захворювання ОСОБА_2 зі смертельним наслідком сталося 13 листопада 2020 року, тобто до набрання чинності змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 05 січня 2021 року № 1, то під час повторного розслідування підлягають застосуванню положення Порядку № 337 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин. На день настання нещасного випадку спеціальне розслідування випадків зі смертельними наслідками здійснювалося комісією, утвореною Держпрацею або її територіальним органом, а на заклади охорони здоров`я не було покладено обов`язку проводити розслідування випадків смерті медичних працівників від COVID-19. Відтак, з урахуванням приписів пункту 48 Порядку № 337, саме Держпраця та її територіальний орган повинні провести повторне спеціальне розслідування у цій справі. Відмова відповідача від проведення повторного розслідування фактично призводить до відсутності будь-якого чинного акта спеціального розслідування щодо випадку смерті ОСОБА_2 , оскільки попередній акт скасований судом. Така ситуація створює правову невизначеність та суперечить вимогам Порядку № 337, який передбачає обов`язковість розслідування кожного випадку гострого професійного захворювання зі смертельним наслідком із оформленням відповідного акта. Відповідач безпідставно відмовив у проведенні повторного спеціального розслідування, не виконав вимоги пунктів 10 та 48 Порядку № 337 і фактично проігнорував наслідки судових рішень у справі № 750/16665/23. У зв`язку з цим суд визнав протиправною відмову Центрального міжрегіонального управління Держпраці, викладену у листі від 18 червня 2025 року №Ц/2/20949-25, та зобов`язав відповідача провести повторне спеціальне розслідування професійного захворювання ОСОБА_2 із складанням відповідного акта.
В апеляційній скарзі ЦМУ Держпраці, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначено, що суд неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, а його висновки не відповідають фактичним обставинам спірних правовідносин. За результатами розгляду заяви представника позивача від 30 травня 2025 року ЦМУ Держпраці надано відповідь від 18 червня 2025 року № Ц/2/20949-25, в якій у межах наданих законом повноважень роз`яснено відсутність підстав для призначення повторного спеціального розслідування та наведено відповідне нормативне обґрунтування. Під час розгляду звернення відповідач діяв відповідно до вимог Закону України «Про адміністративну процедуру», забезпечив повне з`ясування обставин справи та надав заявнику вичерпну відповідь. На думку скаржника, суд першої інстанції безпідставно не врахував, що Держпраці та її територіальні органи діють виключно в межах повноважень, визначених законом, а тому не можуть бути зобов`язані до вчинення дій, на які не уповноважені чинним законодавством. Після внесення постановою Кабінету Міністрів України від 05 січня 2021 року № 1 змін до Порядку № 337 розслідування випадків смерті медичних працівників від COVID-19 здійснюється за спеціальною процедурою, визначеною пунктами 141-1- 141-14 Порядку №337. Відповідно до пункту 141-1 цього Порядку таке розслідування проводиться комісією, утвореною керівником закладу охорони здоров`я, в якому працював медичний працівник. ЦМУ Держпраці стверджує, що не наділене повноваженнями щодо ініціювання та проведення повторного спеціального розслідування смерті медичного працівника внаслідок інфікування COVID-19, а тому відсутні правові підстави для покладення на нього такого обов`язку. Суд першої інстанції неправильно застосував пункт 48 Порядку № 337 та не врахував спеціальне нормативне регулювання, запроваджене постановою Кабінету Міністрів України № 1 від 05 січня 2021 року. Суд помилково виходив із редакції Порядку, яка діяла на момент настання нещасного випадку, тоді як питання проведення повторного розслідування має вирішуватися з урахуванням чинних на момент звернення норм, які відносять відповідні повноваження до компетенції комісії, утвореної закладом охорони здоров`я. Суд першої інстанції не надав належної оцінки рішенню Деснянського районного суду міста Чернігова у справі № 750/16665/23. Зазначеним рішенням було лише скасовано акт спеціального розслідування від 28 травня 2021 року, однак не покладено на ЦМУ Держпраці обов`язку проводити повторне розслідування. Також апелянт посилається на висновок суду у цій справі про те, що питання встановлення зв`язку професійного захворювання з виробництвом належить до компетенції спеціальної комісії, а не суду, у зв`язку з чим вважає, що суд першої інстанції фактично підмінив собою уповноважений орган та вийшов за межі своїх повноважень. Рішення суду не відповідає вимогам статей 90, 242 та 244 КАС України, оскільки ухвалене без повного та всебічного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів та аргументів відповідача. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити апеляційну скаргу ЦМУ Держпраці без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права і дійшов обґрунтованого висновку про протиправність відмови відповідача у проведенні повторного спеціального розслідування. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 березня 2024 року у справі № 750/16665/23, залишеним без змін постановами апеляційного та касаційного судів, було скасовано акт спеціального розслідування гострого професійного захворювання від 28 травня 2021 року за формою Н-1/НП. При цьому судами встановлено, що спеціальне розслідування проведено неповно, без урахування всіх обставин та без належної оцінки матеріалів розслідування. На думку позивача, скасування зазначеного акта закономірно тягне необхідність створення нової комісії та проведення повторного розслідування відповідно до вимог законодавства. На момент настання спірного випадку (13 листопада 2020 року) чинна редакція Порядку № 337 покладала обов`язок проведення спеціального розслідування випадків зі смертельними наслідками саме на Держпрацю та її територіальні органи. Зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України № 1 від 05 січня 2021 року, набрали чинності лише 06 січня 2021 року, тобто вже після виникнення спірних правовідносин та після утворення комісії наказом Управління Держпраці у Чернігівській області від 24 листопада 2020 року. Отже, саме відповідач залишається належним суб`єктом для проведення повторного спеціального розслідування. Позивач посилається на пункт 48 Порядку № 337, відповідно до якого у разі проведення повторного розслідування застосовується нормативно-правовий акт, що діяв на момент настання нещасного випадку чи професійного захворювання. На цій підставі він вважає помилковими доводи апелянта про необхідність застосування спеціальної процедури, запровадженої постановою Кабінету Міністрів України від 05 січня 2021 року № 1, оскільки така процедура не діяла на момент виникнення спірного випадку. Відмова відповідача у проведенні повторного розслідування створює ситуацію правової невизначеності, оскільки скасований судами акт спеціального розслідування відсутній, а нове розслідування не проводиться. Це фактично призводить до відсутності будь-якого чинного акта спеціального розслідування щодо смерті ОСОБА_2 , що суперечить вимогам Порядку № 337 про обов`язковість розслідування випадків гострих професійних захворювань зі смертельними наслідками та оформлення відповідних матеріалів розслідування. Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції та спрямовані на переоцінку вже встановлених обставин, однак не спростовують правильності висновків суду щодо наявності у відповідача обов`язку провести повторне спеціальне розслідування після скасування акта від 28 травня 2021 року. 
Згідно з частинами першою та другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та їх правову оцінку, правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
З матеріалів справи вбачається, що дружина позивача, ОСОБА_2 працювала в комунальному некомерційному підприємстві «Дитяча поліклініка №2» Чернігівської міської ради на посаді лікаря-кардіоревматолога.
Згідно з рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 26 березня 2021 року № 153 «Про зміну назви комунального некомерційного підприємства та затвердження статуту у новій редакції» назва комунального некомерційного підприємства «Дитяча поліклініка № 2» Чернігівської міської ради (код ЄДРПОУ 04591208) змінено на комунальне некомерційне підприємство «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради (код ЄДРПОУ 04591208). Комунальне некомерційне підприємство «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради є правонаступником комунального некомерційного підприємства «Дитяча поліклініка № 2» Чернігівської міської ради (дана інформація міститься в Акті спеціального розслідування від 28 травня 2021 року).
13 листопада 2020 року ОСОБА_2 захворіла, 16 листопада 2020 року отримано позитивний тест ПЛР, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я 20.11.2020 госпіталізована у відділення для лікування хворих з COVID-19 до комунального некомерційного підприємства «Чернігівська міська лікарня № 3», 23 листопада 2020 року хвора померла (інформація підтверджується відповідними документами).
Наказом Управління Держпраці у Чернігівській області, правонаступником якого є ЦМУ Держпраці від 24 листопада 2020 року № 80-11-ГПЗ (з подальшими змінами), утворена Комісія спеціального розслідування гострого професійного захворювання, що сталося 13 листопада 2020 року на комунальному некомерційному підприємстві «Дитяча поліклініка № 2» Чернігівської міської ради з ОСОБА_2 , яка працювала у закладі на посаді лікаря-кардіоревматолога.
За результатами проведеного спеціального розслідування гострого професійного захворювання, що сталося 13 листопада 2020 року о 09 год. 30 хв. на комунальному некомерційному підприємстві «Дитяча поліклініка № 2» Чернігівської міської ради комісією, складений Акт від 28 травня 2021 року за формою Н-1/НП, який затверджений начальником Управління Держпраці у Чернігівській області 31 травня 2021 року та вказує на те, що гостре професійне захворювання визнається таким, що не пов`язане з виробництвом.
Позивач не погодився з висновками Акту щодо проведеного спеціального розслідування гострого професійного захворювання від 28 травня 2021 року та вважав, що при проведенні спеціального розслідування відносно його померлої дружини відповідачем не всім матеріалам розслідування надана належна правова оцінка, маються сумнівні протиріччя, упередженість, чим були порушені норми чинного законодавства.
Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 20 березня 2024 року у справі № 750/16665/23 позов ОСОБА_1 до ЦМУ Держпраці задоволено і скасовано Акт спеціального розслідування гострого професійного захворювання, що сталося 13 листопада 2020 року о 09 год. 30 хв. на Комунальному некомерційному підприємстві «Дитяча поліклініка № 2» Чернігівської міської ради, від 28 травня 2021 року за формою Н-1/НП, затверджений начальником Управлінням Держпраці у Чернігівській області М.П. Глущенко 31 травня 2021 року.
У задоволенні решти вимог відмовлено.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 12 серпня 2024 року апеляційну скаргу ЦМУ Держпраці на це судове рішення залишено без задоволення.
Постановою Верховного суду від 09 квітня 2025 року касаційну скаргу ЦМУ Держпраці залишено без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 березня 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 12 серпня 2024 року залишено без змін.
Скасування судом Акту спеціального розслідування гострого професійного захворювання, що сталося 13 листопада 2020 року о 09 год. 30 хв. на Комунальному некомерційному підприємстві «Дитяча поліклініка № 2» Чернігівської міської ради, від 28 травня 2021 року за формою Н-1/НП, затвердженого начальником Управлінням Держпраці у Чернігівській області М.П. Глущенко 31 травня 2021 року передбачає створення нової комісії (визначення її складу) та проведення повторного розслідування у відповідності до вимог чинного законодавства України.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вказує, що повно та всебічно встановивши обставини справи, дослідивши та надавши правову оцінку всім наданим судам доказам за своїм внутрішнім переконанням, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що спеціальне розслідування гострого професійного захворювання зі смертельним наслідком потерпілої ОСОБА_2 проведено комісією неповно, без врахування всіх обставин та без належної оцінки всіх матеріалів розслідування.
Не проведення повторного спеціального розслідування у даній справі створює юридичний колапс: Акт спеціального розслідування гострого професійного захворювання від 28 травня 2021 року за формою Н-1/НП скасований судами, а не проведення повторного розслідування призводить взагалі до відсутності Акту спеціального розслідування гострого професійного захворювання, що сталося 13 листопада 2020 року о 09 год. 30 хв. на комунальному некомерційному підприємстві «Дитяча поліклініка № 2» Чернігівської міської ради комісією з лікарем-кардіоревматологом ОСОБА_2 (смертельний випадок), що протирічить нормам Порядку № 337, який визначає, що кожний випадок гострого професійного захворювання зі смертельним наслідком підлягає розслідуванню зі складанням відповідного акту розслідування.
Представником позивача - адвокатом Грищенко О.В. подана заява від 30 травня 2025 року до ЦМУ Держпраці з проханням виконати рішення суду та створити комісію із спеціального розслідування гострого професійного захворювання, що сталося 13 листопада 2020 року о 09 год. 30 хв. на комунальному некомерційному підприємстві «Дитяча поліклініка № 2» Чернігівської міської ради з лікарем-кардіоревматологом ОСОБА_2 (смертельний випадок), та запросити до участі в засіданнях комісії чоловіка померлої - ОСОБА_1 та його представника.
У відповідь на заяву, ЦМУ Держпраці зазначило про відсутність підстав для призначення повторного спеціального розслідування гострого професійного захворювання (лист від 18 червня 2025 року № Ц/2/20949-25).
Такі дії ЦМУ Держпраці оскаржені адвокатом Грищенко О.В. до Державної служби з питань праці, як вищої за підпорядкуванням установи (скарга від 20 червня 2025 року).
Департамент з питань праці Державної служби з питань праці надав відповідь (лист від 24 липня 2025 року № ЦА-4233/2.3/2.5.2-25а), згідно з якою процедура розслідування випадків смерті саме медичних працівників державних і комунальних закладів охорони здоров`я, що надають первинну, екстрену, а також в стаціонарних умовах вторинну (спеціалізовану) і третинну (високоспеціалізовану) медичну допомогу пацієнтам з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, внаслідок інфікування коронавірусом SARS-CoV-2 окремо передбачена пунктами 1411-14114 Порядку № 337. Тому повторне розслідування гострого професійного захворювання COVID-19, що призвело до смертельного наслідку, проводиться комісією в іншому складі, утвореною керівником закладу охорони здоров`я, в якому працював медичний працівник.
Позивач, вважаючи протиправною відмову суб`єкту владних повноважень, звернувся до суду з адміністративним позовом.
Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За частиною першою статті 13 Закону України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII (далі - Закон № 2694-XII) роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
Частинами першою, другою статті 153 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Згідно із статтею 171 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV) професійне захворювання - захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлено виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою.
Згідно з частиною другою статті 36 Закону № 1105-XIV факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».
Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 337 від 17 квітня 2019 року (далі - Порядок № 337), визначено процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, що сталися з особами, визначеними частиною першою статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Нещасний випадок зі смертельними наслідками з ОСОБА_2 , яка працювала в комунальному некомерційному підприємстві «Дитяча поліклініка № 2» Чернігівської міської ради, стався 13 листопада 2020 року.
За пунктом 10 Порядку № 337 (у первинній редакції, яка не змінювалась) спеціальному розслідуванню підлягають: нещасні випадки із смертельними наслідками.
Розслідування нещасних випадків, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого, може проводитися комісією підприємства (установи, організації) у разі надання територіальним органом Держпраці письмового доручення роботодавцю протягом наступного робочого дня після отримання повідомлення про нещасний випадок.
Згідно із пунктом 12 Порядку № 337 на підприємстві (в установі, організації) утворюється комісія з розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь), що не підлягають спеціальному розслідуванню (далі - комісія).
Комісія утворюється наказом роботодавця не пізніше наступного робочого дня після отримання інформації про нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) від безпосереднього керівника робіт, повідомлення від закладу охорони здоров`я, заяви потерпілого, членів його сім`ї чи уповноваженої ним особи.
Відповідно до пункту 14 Порядку № 337 (у редакції на день нещасного випадку) Держпраці та/або її територіальним органом утворюється комісія із спеціального розслідування (далі - спеціальна комісія).
Спеціальна комісія утворюється протягом одного робочого дня після отримання від роботодавця письмового повідомлення про нещасний випадок або за інформацією, отриманою з інших джерел (органу досудового розслідування, звернень потерпілого або членів його сім`ї чи уповноваженої ними особи, первинних організацій і територіальних об`єднань профспілок).
Відповідно до пункту 48 Порядку № 337 (в редакції на 13 листопада 2020 року і на час звернення до суду з даним позовом) у разі проведення повторного розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), що вже проводилося на підставі нормативно-правового акта, який на момент проведення повторного розслідування втратив чинність, для визнання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) пов`язаними чи не пов`язаними з виробництвом застосовується нормативно-правовий акт, під час дії якого вони сталися, а оформлення матеріалів розслідування здійснюється відповідно до вимог цього Порядку.
Аналіз наведених положень Порядку №337 свідчить, що законодавцем врегульовано питання утворення комісій для проведення первинного розслідування нещасних випадків та гострих професійних захворювань, у тому числі тих, що підлягають спеціальному розслідуванню. Водночас наведені норми не містять чіткого та однозначного правового регулювання щодо суб`єкта, уповноваженого утворювати комісію та організовувати проведення повторного розслідування у випадку, коли результати попереднього розслідування скасовані судом.
Зокрема, пункт 48 Порядку № 337 визначає особливості проведення повторного розслідування та встановлює правила щодо застосування нормативно-правового акта, чинного на момент настання нещасного випадку чи професійного захворювання, проте не конкретизує, який саме суб`єкт повинен забезпечити проведення такого повторного розслідування. Таким чином, положення Порядку № 337 не містять прямої норми, яка б однозначно визначала суб`єкта проведення повторного розслідування у подібних правовідносинах.
При цьому, пунктом 58 Порядку № 337 передбачено право потерпілого, члена його сім`ї чи уповноваженої ними особи звернутися щодо призначення повторного розслідування (спеціального розслідування) не лише до роботодавця, а й до Держпраці або її територіального органу. При цьому законодавець прямо визначив, що саме зазначені суб`єкти уповноважені вирішувати питання щодо призначення повторного розслідування у разі незгоди з обставинами та причинами настання нещасного випадку чи професійного захворювання або з висновками, викладеними в акті за формою Н-1.
Отже, наведена норма не лише не виключає Держпраці та її територіальні органи із числа суб`єктів, уповноважених на призначення повторного розслідування, а навпаки прямо відносить їх до таких суб`єктів. За наявності в Порядку № 337 норми, яка передбачає компетенцію Держпраці щодо організації повторного розслідування у спірних правовідносинах, посилання апелянта на відсутність у нього відповідних повноважень колегія суддів вважає необґрунтованими.
В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання розслідування випадків смерті окремих категорій медичних працівників» від 05 січня 2021 року № 1, яка набрала чинності 06 січня 2021 року, Порядок № 337 доповнено розділом: «Процедура розслідування випадків смерті медичних працівників державних і комунальних закладів охорони здоров`я, що удають первинну, екстрену, а також в стаціонарних умовах вторинну (спеціалізовану) і третинну (високоспеціалізовану) медичну допомогу пацієнтам з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, внаслідок інфікування коронавірусом SARS-CoV-2», згідно з пунктом 141-1 якого розслідування випадків смерті медичних працівників державних і комунальних закладів охорони здоров`я, що надають первинну, екстрену, а також в стаціонарних умовах вторинну (спеціалізовану) і третинну (високоспеціалізовану) медичну допомогу пацієнтам з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - медичні працівники), внаслідок інфікування коронавірусом SARS-CoV-2 під час виконання професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження збудниками інфекційних хвороб, проводиться комісією з розслідування гострого професійного захворювання COVID-19, спричиненого коронавірусом SARS-CoV-2, що призвело до смертельного наслідку (далі - комісія), утвореною керівником закладу охорони здоров`я, в якому працював медичний працівник».
У зв`язку з цим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на момент настання гострого професійного захворювання зі смертельним наслідком, яке сталося з ОСОБА_2 13 листопада 2020 року, обов`язок щодо проведення спеціального розслідування таких випадків покладався на Держпрацю та її територіальні органи. Натомість спеціальна процедура розслідування випадків смерті медичних працівників від COVID-19, яка передбачає утворення відповідної комісії керівником закладу охорони здоров`я, була запроваджена лише постановою Кабінету Міністрів України від 05 січня 2021 року №1 та набрала чинності після виникнення спірних правовідносин.
Отже, повторне розслідування обставин захворювання ОСОБА_2 відповідно до пункту 48 Порядку № 337 має здійснюватися за правилами, які діяли станом на 13 листопада 2020 року, а відтак саме Держпрацею та її територіальним органом.
Щодо доводів ЦМУ Держпраці про те, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 березня 2024 року у справі № 750/16665/23 не було прямо покладено обов`язку провести повторне спеціальне розслідування, то зазначеним рішенням суд скасував акт спеціального розслідування гострого професійного захворювання від 28 травня 2021 року, визнавши проведене розслідування таким, що не відповідає вимогам законодавства. Сам факт скасування акта спеціального розслідування не усуває обов`язку уповноваженого органу забезпечити належне завершення процедури розслідування відповідно до вимог Порядку № 337. Протилежний підхід означав би, що після скасування судом акта спеціального розслідування спірні правовідносини залишаються неврегульованими, а обставини настання професійного захворювання зі смертельним наслідком - остаточно невстановленими, що суперечить меті та завданням спеціального розслідування.
При цьому, слід звернути увагу, що ОСОБА_1 звертаючись до Деснянського районного суду м. Чернігова заявляв вимогу про зобов`язання Управління Держпраці у Чернігівській області провести повторне спеціальне розслідування професійного захворювання, що сталося 13 листопада 2020 року о 09 год. 30 хв. на Комунальному некомерційному підприємстві «Дитяча поліклініка № 2» Чернігівської міської ради з ОСОБА_2 , та скласти акт форми Н-1 (випадок захворювання ОСОБА_2 на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, що стався на Комунальному некомерційному підприємстві «Дитяча поліклініка № 2» Чернігівської міської ради, пов`язаний з виробництвом).
Деснянський районний суд м. Чернігова, з яким погодились суди вищої інстанції, відмовив у задоволенні позову у цій частині, зазначивши, що вимоги про визнання гострого професійного захворювання таким, що пов`язане з виробництвом, відноситься до компетенції комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання. Спеціальна комісія встановлює факт пов`язаності чи не пов`язаності нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання з виробництвом, тобто спеціальна комісія є спеціальним суб`єктом щодо встановлення вказаного факту, рішення якого може бути оскаржено до суду.
Суд не може перебирати на себе функції уповноваженої спеціальної комісії і робити висновки про те, чи відноситься гостре професійне захворювання зі смертельним наслідком до такого, що пов`язане з виробництвом, а тим більше зобов`язувати комісію зі спеціального розслідування скласти акт спеціального розслідування гострого професійного захворювання за формою Н-1.
Крім того, оскільки відповідно до пункту 10 Порядку № 337 гострі професійні захворювання (отруєння), що призвели до тяжких чи смертельних наслідків, підлягають обов`язковому спеціальному розслідуванню, слід вважати, що скасування акту за формою Н-1/НП має своїм наслідком проведення комісією повторного спеціального розслідування.
Тобто, відмова у задоволенні зазначеної позовної вимоги була обумовлена не відсутністю підстав для проведення повторного спеціального розслідування, а тим, що суд дійшов висновку про неможливість підміняти собою спеціально уповноважений орган та вирішувати питання, віднесені законодавством до компетенції відповідної комісії.
Таким чином, судами у справі № 750/16665/23 фактично було встановлено незаконність проведеного спеціального розслідування та скасовано акт за формою Н-1/НП, однак питання щодо організації та проведення нового розслідування залишено на вирішення уповноваженого суб`єкта відповідно до вимог Порядку № 337.
З огляду на те, що відповідно до пункту 10 Порядку № 337 гострі професійні захворювання, які спричинили смертельні наслідки, підлягають обов`язковому спеціальному розслідуванню, скасування судом акта спеціального розслідування не може означати припинення процедури встановлення обставин та причин настання такого випадку. 
Навпаки, наслідком скасування акта є необхідність проведення нового (повторного) спеціального розслідування уповноваженим суб`єктом з метою належного виконання вимог Порядку № 337 та усунення недоліків, встановлених судовими рішеннями у справі № 750/16665/23.
Таким чином, непризначення та непроведення повторного спеціального розслідування після скасування судом акта за формою Н-1/НП створює стан правової невизначеності щодо встановлення обставин та причин настання спірного випадку, а також свідчить про невиконання відповідачем покладених на нього законодавством обов`язків. З огляду на викладене колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що відповідач, відмовляючи у проведенні повторного спеціального розслідування, діяв усупереч вимогам пунктів 10 та 48 Порядку №337 та фактично не забезпечив виконання правових наслідків судового рішення у справі № 750/16665/23.
Посилання апелянта на положення пункту 141-1 Порядку №337 є вибірковим та здійснюється без урахування пункту 48 цього ж Порядку, який спеціально регулює питання повторного розслідування. Оскільки законодавець прямо визначив, що під час повторного розслідування застосовується нормативно-правовий акт, чинний на момент настання нещасного випадку або професійного захворювання, саме відповідач є тим суб`єктом владних повноважень, який повинен організувати проведення повторного спеціального розслідування у спірних правовідносинах.
При цьому колегія суддів звертає увагу, що зі змісту листа Державної служби України з питань праці від 24 липня 2025 року № ЦА-4233/2.3/2.5.2-25а вбачається, що відповідач не заперечує можливість проведення повторного розслідування як такого, а лише вважає, що воно має проводитися іншою комісією. Отже, між сторонами фактично відсутній спір щодо необхідності повторного розслідування після скасування акта від 28 травня 2021 року, а предметом спору є виключно визначення належного суб`єкта його проведення. Вирішуючи це питання, колегія суддів виходить із положень пункту 48 Порядку №337 та вважає, що таким суб`єктом у даному випадку є саме територіальний орган Держпраці.
Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Файдюк В.В.

Тереза Ю.О.

Повний текст постанови виготовлено 10.06.2026.