УХВАЛА

29 травня 2026 року
м. Київ
справа № 752/1687/17
провадження № 61-6603ск26 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Ільченко Катериною Романівною, на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 вересня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання права власності та витребування майна,
ВСТАНОВИВ:
В січні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну позову, просила визнати за нею право власності на частину квартири АДРЕСА_1 та витребувати з володіння  ОСОБА_2 у власність позивача частину даної квартири.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 03 вересня 2025 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду 
від 22 січня 2026 року, у задоволенні позові відмовлено. 
15 травня 2026 року до Верховного Суду через «скриню» надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Ільченко К. Р. на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 вересня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2026 року. 
В касаційній скарзі представник заявника посилається на те, що оскаржувану постанову нею отримано 26 січня 2026 року в системі «Електронний суд».
Вказана касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Касаційна скарга представника  ОСОБА_1 - адвоката Ільченко К. Р. на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 вересня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2026 року надійшла через «скриню» до Верховного Суду 15 травня 2025 року в поштовому конверті, до якого прикріплена копія накладної ПН № 2039 кур`єрської служби доставки ТОВ «Двадцять п`ять годин», згідно з якою касаційна скарга на вищезазначені судові рішення прийнята 20 лютого 2026 року від Ільченко К. Р. для доставки засобами кур`єрського поштового зв`язку на адресу Верховного Суду. Зазначено, що послуги оплачуються відправником «б/нал».
Копія вказаної накладної кур`єрської служби доставки не містять ідентифікатора поштових відправлень, за допомогою використання якого було б можливо перевірити дату відправлення кореспонденції.
Оскільки на копії кур`єрської накладної ПН № 2039 значиться, що касаційна скарга прийнята кур`єрською службою доставки ТОВ «Двадцять п`ять годин» 20 лютого 2026 року, а надійшла вказана касаційна скарга через «скриню» до Верховного Суду лише 15 травня 2026 року, тобто зі спливом значного строку з дати отримання оператором кур`єрського поштового зв`язку ТОВ «Двадцять п`ять годин» зазначеного відправлення, виникла необхідність у перевірці додаткових обставин щодо дати відправлення та причин тривалого доставлення цього відправлення. 
Згідно з частиною шостою статті 124 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.
При цьому суд ураховує приписи частини першої статті 44 ЦПК України, у відповідності до яких учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Слід зазначити, що наявна в матеріалах справи копія кур`єрської накладної за відсутності розрахункового документу та поштового ідентифікатора не може бути доказом подання касаційної скарги саме 20 лютого 2026 року. Надання накладної служби кур`єрської доставки без належного її заповнення (відбитку календарного штемпелю та ідентифікатора поштових відправлень) та без відповідного розрахункового документа не може вважатися належним доказом подання касаційної скарги, відповідно не є належним доказом на підтвердження дати надіслання касаційної скарги саме 20 лютого 2026 року. 
Зазначений підхід оцінки належного відправлення матеріалів касаційної скарги відповідає практиці Верховного Суду, зокрема, у постанові 
від 22 лютого 2022 року у справі № 420/254/20, в ухвалах від 16 червня 2023 року у справі №910/17544/20 та від 20 вересня 2023 року у справі 
№ 916/1746/22, від 20 грудня 2023 року у справі № 617/1395/20. 
Крім того, касаційна скарга підписана адвокатом позивача - Ільченко К. Р., яка має електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» та мала можливість направити касаційну скаргу в ЄСІТС, однак не зробила цього.
З урахуванням наведеного, з метою визначення дати подання касаційної скарги та перевірки дотримання процесуальних строків під час звернення до суду з касаційною скаргою, заявнику необхідно підтвердити дату подачі касаційної скарги 20 лютого 2026 року і надати до суду відповідні докази приймання поштового відправлення (якими можуть бути довідка оператора поштового зв`язку (кур`єрської служби доставки), розрахунковий документ, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку (касовий чек, розрахункова квитанція з описом вкладення тощо), довідку оператора поштового зв`язку, тощо), а також причини тривалого доставлення цього відправлення: з 20 лютого 2026 року до 15 травня 2026 року.
У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, 
але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 
та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, як подана фізичною особою, судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 01 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1 600,00 грн 
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.
Предметом спору у цій справі є вимоги про визнання право власності на частину квартири 
АДРЕСА_1 та витребування частину даної квартири.
Аналіз скарги та доданих до неї матеріалів не дозволяє встановити ціну позову, оскільки неможливо встановити вартість спірного нерухомого майна, тому суд позбавлений можливості встановити розмір судового збору, який підлягає сплаті при поданні касаційної скарги,та перевірку правильності сплати заявником судового збору у розмірі, визначеному законом.
Як наслідок, заявнику необхідно самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги, підтвердивши його розмір належними доказами (зокрема, позовна заява з визначеною ціною позову станом на день їх подання, експертний висновок, нормативна грошова оцінка спірного нерухомого майна, тощо) та сплатити його у розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням ціни позову.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду
у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Ільченко Катериною Романівною, на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 вересня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 22 січня 2026 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк - десять днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя М. Є. Червинська