ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

06 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/302/26	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2026 року (суддя Бухтіярова М.М.) в справі № 160/302/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 05 січня 2026 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо перебування громадянина ОСОБА_1 - представника дискримінованої групи громадян України, євреїв та неєвреїв, асоційованих з ними, які виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю - у ситуації забороненой дискримінації порівняно з іншими пенсіонерами.
Ця заборонена дискримінація полягає у застосуванні до позивача не передбаченого законодавством порядку поновлення/нарахування/розрахунку пенсії, із протиправним втручанням та безпідставним внесенням змін до її електронної пенсійної справи в режимі “макетної обробки”, без використання стандартних алгоритмів розрахунку пенсії ІКІС ПФУ, у значно меншому фіксованому розмірі, без автоматичних перерахунків, осучаснення й індексації у розмірі, в порядку та у спосіб, не передбачених чинним законодавством на момент нарахування до виплати, зокрема у відповіді від 10.10.2025 року за № №51410-38472/М-01/8-0400/25;
- зобов`язати відповідача вжити позитивні дії:
1) негайно усунути виявлену дискримінацію шляхом:
скасування всіх змін, внесених відповідачем до електронної пенсійної справи Позивача в режимі “макетної обробки”, як таких, що здійснені у спосіб, не передбачений чинним законодавством та відновлення попередніх значень;
скасування результатів протиправних розрахунків пенсії, здійснених із порушенням вимог законодавства, зокрема у відповіді від 10.10.2025 року за № №51410-38472/М-01/8-0400/25.
Застосувати до позивача загальний, передбачений законом порядок поновлення, нарахування та розрахунку пенсії з використанням стандартних алгоритмів програмного забезпечення ІКІС ПФУ, без ручного або “макетного” втручання в електронну пенсійну справу.
Включити позивача до кола осіб, яким відповідач проводить індексацію, автоматичні масові перерахунки, доплати та надбавки до пенсії, відповідно до пенсійного законодавства в редакції, чинній на момент здійснення перерахунку пенсії для фактичної виплати.
Розробити та впровадити заходи для недопущення подальшої дискримінації позивача як представника дискримінованої групи громадян України, які виїхали на постійне проживання за кордон, зокрема шляхом аналізу внутрішніх практик, співпраці з профільними громадськими організаціями та проведення просвітницької роботи серед працівників територіальних органів Пенсійного фонду України.
Здійснити перерахунок поточної пенсії позивача та недоотриманої пенсії позивача починаючи з 19.06.2020 року відповідно до статей 27, 28 та частин 2, 3 статті 42, пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20 лютого 2019 р. № 124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році”, саме - в чинній редакції на момент виконання судового рішення, з використанням стандартних алгоритмів програмного забезпечення ІКІС ПФУ, без ручного або “макетного” втручання в електронну пенсійну справу, та здійснити виплату нарахованої пенсії за винятком виплачених відповідачем сум пенсій за вказаний період, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачеві строк для усунення недоліків позову шляхом подання до суду уточненого позову для суду та відповідача із зазначенням способу захисту порушених прав, свобод чи інтересів відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 та п. 4, п. 5 ч. 5 ст. 160 КАС України, де в прохальній частині позову має бути відображено, які саме протиправні дії (бездіяльність) або рішення суб`єкта владних повноважень були ним вчинені (прийняті) та підлягають оскарженню; оригіналу документа про сплату судового збору за кожну вимогу немайнового характеру, сплаченого в установленому порядку, або докази на підтвердження наявності підстав для звільнення від сплати судового збору.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачеві.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апелянт вказує про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали суду першої інстанції, а судом першої інстанції не обґрунтовано висновок про не усунення недоліків позовної заяви.
Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у позові чотирьох окремих немайнових вимог, за кожну з яких має сплачуватися судовий збір. Фактично у даній справі заявлено одну основну немайнову вимогу – про визнання протиправною бездіяльності відповідача, тоді як усі інші вимоги є похідними, допоміжними способами захисту, безпосередньо спрямованими на усунення наслідків цієї бездіяльності та реальне відновлення порушеного права позивача. 
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами відповідно до частини другої статті 312 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, зазначену в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього кодексу.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена з наступних підстав.
Суд першої інстанції вважав, що вимоги позовної заяви повинні бути викладені чітко і зрозуміло, з урахуванням правил, встановлених процесуальним законодавством, і узгоджуватись з наданими суду повноваженнями за наслідками розгляду справи, та мають бути спрямовані на захист конкретних прав, свобод та інтересів позивача з зазначенням способу їх захисту, який не допускає неоднозначного, довільного тлумачення змісту позовних вимог і дозволить суду максимально якісно здійснити правосуддя.
Проте ухвала суду першої інстанції в частині подання уточненої позовної заяви із відображенням у прохальній частині позову дій/бездіяльності або рішення суб`єкта владних повноважень, що були ним вчинені (прийняті), які оскаржуються, позивачем не надано.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що позивач просить визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати відповідача: 1. скасувати всі зміни, внесені відповідачем до електронної пенсійної справи позивача в режимі “макетної обробки” та результатів протиправних розрахунків пенсії, здійснених із порушенням вимог законодавства, зокрема у відповіді від 10.10.2025 року за № №51410-38472/М-01/8-0400/25; 2. застосувати до позивача загальний, передбачений законом порядок поновлення, нарахування та розрахунку пенсії з використанням стандартних алгоритмів програмного забезпечення ІКІС ПФУ, без “ручного” макетного втручання, включивши позивача до кола осіб, яким відповідач проводить індексацію, автоматичні масові перерахунки, доплати; 3. розробити та впровадити заходи для недопущення подальшої дискримінації позивача як представника дискримінованої групи громадян України, які виїхали на постійне проживання за кордон, зокрема шляхом аналізу внутрішніх практик, співпраці з профільними громадськими організаціями та проведення просвітницької роботи серед працівників територіальних органів Пенсійного фонду України; 4. здійснити перерахунок поточної пенсії позивача та недоотриманої пенсії позивача починаючи з 19.06.2020 року відповідно до статей 27, 28 та частин 2, 3 статті 42, пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV та відповідно до постанов КМУ від 01.04.2020 № 251 та від 20.02.2019 № 124 та здійснити виплату нарахованої пенсії за винятком виплачених відповідачем сум пенсій за вказаний період з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Тобто кожна із чотирьох заявлених вимог зобов`язального характеру має своє нормативне підґрунтя та відрізняється правовими підставами, що обґрунтовують кожну з вимог, однак, позивач не виконав вимоги ухвали суду від 12.01.2026 в частині сплати судового збору, оскільки за наявності заявлених 4-х вимог судовий збір оплачено лише за одну вимогу.
Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що станом на 09.02.2026 вимоги суду, викладені в ухвалі суду від 12.01.2026, не виконані належним чином, що й стало підставою для повернення позовної заяви.
Суд визнає приведені висновки необґрунтованими, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , який є громадянином України та постійно проживає у Ізраїлі, звернувся до суду з цим позовом 05 січня 2026 року.
Ухвалою суду першої інстанції від 12 грудня 2026 року позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду уточненого позову для суду та відповідача із зазначенням способу захисту порушених прав, свобод чи інтересів відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 та п. 4, п. 5 ч. 5 ст. 160 КАС України, де в прохальній частині позову має бути відображено, які саме протиправні дії (бездіяльність) або рішення суб`єкта владних повноважень були ним вчинені (прийняті) та підлягають оскарженню; оригіналу документа про сплату судового збору за кожну вимогу немайнового характеру, сплаченого в установленому порядку, або докази на підтвердження наявності підстав для звільнення від сплати судового збору.
Представником позивача 26 січня 2026 року подано суду першої інстанції заява про усунення недоліків адміністративного позову, в якій зазначено, що позивачем заявлена основна вимога: «Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо перебування громадянки ОСОБА_1 – представника дискримінованої групи громадян України, євреїв та неєвреїв, асоційованих з ними, які виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю – у ситуації забороненої дискримінації порівняно з іншими пенсіонерами.». 
Зауважено, що ця заборонена дискримінація полягає у застосуванні до позивача не передбаченого законодавством порядку поновлення/нарахування/розрахунку пенсії, із протиправним втручанням та безпідставним внесенням змін до її електронної пенсійної справи в режимі «макетної обробки», без використання стандартних алгоритмів розрахунку пенсії ІКІС ПФУ, у значно меншому фіксованому розмірі, без автоматичних перерахунків, осучаснення й індексації у розмірі, в порядку та у спосіб, не передбачених чинним законодавством на момент нарахування до виплати, зокрема у відповіді від 10.10.2025 року за № №51410-38472/М-01/8-0400/25.
Усі інші позовні вимоги, у яких позивач просить зобов`язати відповідача вжити позитивні дії, є похідними від основної вимоги – визнання протиправною бездіяльності щодо виявленої дискримінації. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2026 року позовна заява повернута позивачу.
Вимоги до позовної заяви встановлені статтею 160 КАС України, відповідно до частини першої якої у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Згідно з частиною п`ятою статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються, зокрема, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів (пункт 4).
Частинами першою – другою статті 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Суд визнає не в повній мірі обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що викладені у позовні заяві позовні вимоги не є чіткими та зрозумілими.
Так, у первісно поданому позові позовні вимоги викладені чітко та зрозуміло, адже позивач просив визнати бездіяльність органу Пенсійного фонду щодо перебування його як представника дискримінованої групи громадян України, євреїв та неєвреїв, асоційованих з ними, які виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю, у ситуації забороненой дискримінації порівняно з іншими пенсіонерами, яка полягає у застосуванні до позивача не передбаченого законодавством порядку поновлення/нарахування/розрахунку пенсії, із протиправним втручанням та безпідставним внесенням змін до її електронної пенсійної справи в режимі “макетної обробки”, без використання стандартних алгоритмів розрахунку пенсії ІКІС ПФУ, у значно меншому фіксованому розмірі, без автоматичних перерахунків, осучаснення й індексації у розмірі, в порядку та у спосіб, не передбачених чинним законодавством на момент нарахування до виплати, зокрема у відповіді від 10.10.2025 року за № №51410-38472/М-01/8-0400/25.
Вимоги зобов`язального характеру сформульовані позивачем також із достатньою чіткістю та є зрозумілими:
негайно усунути виявлену дискримінацію шляхом:
скасування всіх змін, внесених відповідачем до електронної пенсійної справи позивача в режимі «макетної обробки», як таких, що здійснені у спосіб, не передбачений чинним законодавством та відновлення попередніх значень;
скасування результатів протиправних розрахунків пенсії, здійснених із порушенням вимог законодавства, зокрема у відповіді від 10.10.2025 року за № №51410-38472/М-01/8-0400/25;
застосувати до позивача загальний, передбачений законом порядок поновлення, нарахування та розрахунку пенсії з використанням стандартних алгоритмів програмного забезпечення ІКІС ПФУ, без ручного або «макетного» втручання в електронну пенсійну справу;
включити позивача до кола осіб, яким відповідач проводить індексацію, автоматичні масові перерахунки, доплати та надбавки до пенсії, відповідно до пенсійного законодавства в редакції, чинній на момент здійснення перерахунку пенсії для фактичної виплати;
розробити та впровадити заходи для недопущення подальшої дискримінації позивача як представника дискримінованої групи громадян України, які виїхали на постійне проживання за кордон, зокрема шляхом аналізу внутрішніх практик, співпраці з профільними громадськими організаціями та проведення просвітницької роботи серед працівників територіальних органів Пенсійного фонду України;
здійснити перерахунок поточної пенсії позивача та недоотриманої пенсії позивача починаючи з 19.06.2020 року відповідно до статей 27, 28 та частин 2, 3 статті 42, пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", саме - в чинній редакції на момент виконання судового рішення, з використанням стандартних алгоритмів програмного забезпечення ІКІС ПФУ, без ручного або «макетного» втручання в електронну пенсійну справу, та здійснити виплату нарахованої пенсії за винятком виплачених відповідачем сум пенсій за вказаний період, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Суд зауважує, що саме позивачу належить право формулювання позовних вимог, тому тільки у разі, якщо викладене позивачем формулювання позовних вимог є незрозумілим, суд може зобов`язати особу надати уточнену позовну заяву.
Крім того, суд першої інстанції в ухвалі про залишення позовної заяви без руху вказав, що кожна із чотирьох заявлених вимог зобов`язального характеру має своє нормативне підґрунтя та відрізняється правовими підставами, що обґрунтовують кожну з вимог, однак, позивач не виконав вимоги ухвали суду від 12.01.2026 в частині сплати судового збору, оскільки за наявності заявлених 4-х вимог судовий збір оплачено лише за одну вимогу.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VІ (далі - Закон №3674-VІ).
Відповідно до частини другої статті 4 Закону №3674-VІ за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб - 3328 гривень.
Частиною третьою статті 6 Закону №3674-VІ передбачено, що у разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну з них.
Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, вказав, що позивач має сплатити судовий збір за чотири вимоги зобов`язального характеру.
Суд визнає помилковим такий висновок суду першої інстанції, адже системний аналіз частини другої статті 245 КАС України дає підстави для висновку, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою.
Такий висновок відповідає правозастосуванню, викладеному Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі №540/2321/18, від 16 квітня 2018 року у справі №826/10288/17, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 листопада 2020 року у справі №9901/67/20.
Предметом цього позову є визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а вимоги зобов`язального характеру є похідними від вимоги про визнання протиправною бездіяльності позивача, тобто позовні вимоги є однією вимогою немайнового характеру, сума судового збору за звернення з якою становить 1064,96 грн.
Відтак, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність недоліків позовної заяви та підстав для її повернення у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення позову без руху, а тому оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Таким чином, суд доходить до висновку, що судом першої інстанції при постановленні ухвали неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 312, 315, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2026 року в справі № 160/302/26 задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2026 року в справі № 160/302/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії скасувати.
Направити справу № 160/302/26 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 06 травня 2026 року та касаційному оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено 06 травня 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя С.М. Іванов 

суддя В.Є. Чередниченко