ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"22" червня 2026 р. Cправа № 902/446/26   
Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Андрущенко Г.В., 
за участю представників сторін:
прокурора: Ярмощук Віталій Павлович, посвідчення №077237 від 11.04.2023 (в залі суду)
позивача 1: не з`явився
позивача 2: не з`явився
відповідача 1: Сімчук Ігор Анатолійович (поза межами суду)
відповідача 2: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи 
за позовом: Керівника Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області (вул. Національна, буд. 6-а, м. Жмеринка, Вінницька область, 23100) в інтересах держави в особі 
Барської міської ради (майдан Святого Миколая, 18, м. Бар, Вінницька область, 23000)
Державної екологічної інспекції у Вінницькій області (вул. 600-річчя, 19, м. Вінниця, 21000)
до: Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Гедройца, 5, м. Київ, 03150) в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Лисенка, 6, м. Київ, 01601)
про: стягнення 3 019 929,63 грн шкоди 
В С Т А Н О В И В :
Керівник Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Барської міської ради та Державної екологічної інспекції у Вінницькій області звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 3 019 929,63 грн шкоди, завданої навколишньому природному середовищу.
Ухвалою суду від 08.04.2026 відкрито провадження у справі №902/446/26 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 05.05.2026.
27.04.2026 до суду від представника відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву (б/н від 24.04.2026).
01.05.2026 від представника відповідача 1 до суду надійшло клопотання (б/н від 01.05.2026) про залишення позову без розгляду.
04.05.2026 від Жмеринської окружної прокуратури до суду надійшла відповідь на відзив (б/н від 01.05.2026).
В судовому засіданні 05.05.2026 судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 21.05.2026.
Ухвалою суду від 06.05.2026 повідомлено позивачів про відкладення підготовчого судового засідання на 21.05.2026.
19.05.2026 від Жмеринської окружної прокуратури до суду надійшли заперечення на клопотання про залишення позову без розгляду (№02.52/1-675вих-26 від 19.05.2026).
20.05.2026 до суду від представника позивача 1 надійшла заява (б/н від 20.05.2026), в якому останній зазначає, що не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд проводити розгляду справи за його відсутності.
21.05.2026 від представника відповідача 1 до суду надійшла заява (б/н від 21.05.2026) про залучення до участі у розгляді справи Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" в якості співвідповідача або третьої особи.
В судовому засіданні 21.05.2026 судом постановлено протокольні ухвали про відмову в задоволенні клопотання (б/н від 01.05.2026) про залишення позову без розгляду та (б/н від 21.05.2026) про залучення до участі у розгляді справи Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" в якості співвідповідача або третьої особи.
За наслідками проведеного судового засідання судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 11.06.2026.
Ухвалою суду від 21.05.2026 повідомлено відповідача про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 11.06.2026.
В судовому засіданні 11.06.2026 відповідно до ст. 219 ГПК України судом відкладено ухвалення та проголошення рішення до 22.06.2026.
Ухвалою суду від 11.06.2026 повідомлено позивачів та відповідача 2 про судове засідання, що призначено на 22.06.2026.
19.06.2026 до суду від представника позивача 2 надійшла заява (б/н від 19.06.2026) в якій остання підтримує заявлені позовні вимоги на просить суд проводити судового засідання за її відсутності.
В судовому засіданні 22.06.2026 прийняв участь прокурор та представник відповідача 1. Представники позивачів та відповідача 2 правом участі в судовому засіданні не скористались, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином.
При цьому, суд зазначає, що в матеріалах справи наявні заяви представників позивачів про розгляд справи без їх участі.
Щодо повідомлення відповідача 2 суд зазначає наступне.
Ухвалу суду від 11.06.2026 направлено відповідачу в зареєстрований електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд".
Згідно довідки про доставку електронного листа, що оформлена відповідальним працівником Господарського суду Вінницької області ухвалу суду від 11.06.2026 надіслано регіональній філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" та доставлено до електронного кабінету.
Отже, відповідача 2 завчасно, з дотримання процесуальних строків, визначених ГПК України, про розгляд справи в суді повідомлено належним чином.
Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.
Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
В обґрунтування заявленого позову прокурор зазначає, що під час розслідування кримінального провадження встановлено факт незаконної порубки дерев на території лісового фонду на земельній ділянці, яка перебуває у постійному користування відповідачів.
Прокурор стверджує, що неналежним виконанням обов`язку постійного землекористувача щодо охорони та захисту лісових насаджень державі заподіяно шкоду у розмірі 3 019 929,63 грн, що стало підставою для звернення до суду з позовом.
У відзиві на позовну заяву відповідач 1 заперечує проти позову та просить суд відмовити у його задоволення, виходячи з наступного.
Відповідач стверджує, що надана йому у постійне користування земельна ділянка із захисними лісонасадженнями має цільове призначення земельної ділянки: "для експлуатації та обслуговування залізниці", що не входить у поняття "ліси".
При цьому, відповідач звертає увагу суду, що при огляді працівниками захисних лісових насаджень незаконну рубку у захисних лісових насадженнях.
Вказана незаконна порубка дерев виявлена 25.10.2019 при виконанні своїх посадових обов`язків (графіковому об`їзді закріпленої дільниці) майстром лісу Жмеринської виробничої дільниці.
В зв`язку з чим, повідомлено про злочин орган досудового розслідування, про що направив відповідне повідомлення від 29.10.2019 №2952.
На підставі вказаної заяви відкрито кримінальне провадження №12019020080000422, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 Кримінального кодексу України.
Так, саме по собі заподіяння шкоди лісу внаслідок настання обставин, що перелічені в частині 1 статті 86 Лісового кодексу України, однієї із яких є незаконна порубка не є достатнім свідченням про протиправну бездіяльність лісокористувача, яка зумовлює підстави для стягнення з відповідача шкоди.
Відповідач звертає увагу суду на те, що прокурором не доведено наявність протиправної поведінки з боку відповідача та причино-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та шкодою, при тому, що не існує жодного нормативно-правового акту, який би мав перелік заходів, які слід вчиняти постійному лісокористувачу в частині реалізації прав та обов`язків постійного землекористувача.
Також, відповідач зазначає про неналежного позивача у справі, оскільки земельна ділянка площею 65,4443 га, розташована за адресою: "Вінницька обл., Жмеринський р-н, Стодулецька сільрада, з.п.Стодульці з перегонами (перегону Сербинівці - Комарівці)", належить Державі в особі Кабінету Міністрів України, право постійного користування, за якою зареєстроване за АТ "Українська залізниця".
Отже, хоча земельна ділянка з кадастровим номером 0521086000:05:001:0112 і розташована в межах Барської міської територіальної громади, вона не відноситься до земель комунальної власності і не була передана громаді Державою в особі Кабінету Міністрів України.
Враховуючи викладене, АТ "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" не має нести відповідальність у вигляді відшкодування збитків, завданих інтересам держави внаслідок незаконної порубки дерев перед Барською міською радою.
Також, відповідач вказує, що понукання позивачів до подачі позову прокуратурою не є підставами для представництва Керівника Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області інтересів держави в особі Барської міської ради та Державної екологічної інспекції у Вінницькій області.
У відповіді на відзив прокурор вважає доводи викладені у відзиві безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають врахуванню, з огляду на таке.
Підставою пред`явлення позову про стягнення з АТ "Укрзалізниця" 3 019 929,63 грн шкоди за незаконну порубку стало неналежне виконання постійним лісокористувачем обов`язків щодо здійснення охорони лісових насаджень, внаслідок чого невстановленими особами здійснено вирубку дерев у захисних лісонасадженнях.
Звернення прокурора до суду з даним позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання відшкодування шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, що підриває матеріальну і фінансову основу органів державної влади, що в свою чергу завдає шкоду інтересам держави
Відповідно до інформації АТ "Укрзалізниця" від 23.01.2026 №НЗІ ПЗЗ-1- 13/141 у постійному користуванні АТ "Укрзалізниця" є земельна ділянка площею 65,4443 га, що розташована у смузі відведення залізниці від км 1149+500м до км 1150+800м, кадастровий номер земельної ділянки 0521086000:05:001:0112 відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав про нерухоме майно від 25.10.2018 № 142705666, ділянка зареєстрована за товариством на підставі державного акту серії ЯЯ № 017844 від 02.12.2008.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, земельна ділянка з кадастровим номером 0521086000:05:001:0112 має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1676288305210, знаходиться у постійному користуванні ПАТ "Українська залізниця".
Згідно державного акту на право постійного користування землею серії ЯЯ № 017844 від 02.12.2008 виданого Державному територіально-галузевому об`єднанню "Південно-Західна залізниця" земельна ділянка площею 65,4443 га, розташована на території Стодулецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, надано у постійне користування для потреб залізничного транспорту.
Отже, постійним лісокористувачем земельної ділянки, на якій здійснено незаконну порубку, є АТ "Українська залізниця".
Організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів, а у даному випадку саме на АТ "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця".
Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що самовільна порубка мала місце у смузі захисних лісонасаджень в с. Васютинці Барського району Вінницької області (Луко-Барська сільська рада).
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 721-р "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Вінницької області" місце, в якому виявлено незаконну порубку дерев, входить до складу території Барської територіальної громади. 
Внаслідок бездіяльності постійного лісокористувача - АТ "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця та порушення лісового законодавства з боку постійного лісокористувача, є порушення ст.ст. 89, 90 ЛК України, оскільки відповідач як постійний лісокористувач не виконав покладених на нього обов`язків, зокрема, із забезпечення охорони і збереження лісів на підвідомчій йому території, розташованій в межах Барської міської територіальної громади, допущено самовільну порубку дерев, чим спричинено матеріальну шкоду лісовому фонду України, що перебуває під охороною держави.
Відтак, оскільки особу, яка здійснила незаконну порубку дерев під час досудового розслідування кримінального провадження не встановлено, постійний лісокористувач - АТ "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" має понести відповідальність у вигляді відшкодування збитків, завданих інтересам держави.
Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що згідно з матеріалами кримінального провадження №12019020080000422 від 25.10.2019, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, встановлено, що 25.10.2019 майстром лісу Жмеринської виробничої дільниці виявлено самовільну порубку 214 сироростучих дерев породи дуб в захисних лісонасадженнях виробничого підрозділу Жмеринська дистанція захисних лісонасаджень, регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська Укрзалізниця" у напрямку Жмеринка-Хмельницький, перегону Жмеринка-Васютинці, прив`язка до залізничної колії: права сторона колії від км 1149+500м до км 1150+800 м, квартал №25 виділ №46, чим заподіяно збитків державі на суму 3 019 929,63 грн.
Вказана незаконна порубка дерев виявлена 25.10.2019 при виконанні своїх посадових обов`язків (графіковому об`їзді закріпленої дільниці) майстром лісу Жмеринської виробничої дільниці.
Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження 25.10.2019 старшим слідчим СВ Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Сопко О.Я. проведено огляд місця події, а саме лісосмуги в с. Васютинці Барського району Вінницької області, яка знаходиться (1149+600) 1149 км, де на відстані 25 метрів від ж/д колії де розпочинається ця лісосмуга. На момент огляду виявлено в хаотичному порядку пеньки дерев породи дуб. В лісосмузі в хаотичному порядку на відстані 1,5-3 метра однин від одного виявлено 214 пеньків породи дуб.
25.10.2019 майстром лісу Жмеринської виробничої дільниці виявлено самовільну порубку 214 сироростучих дерев породи дуб в захисних лісонасадженнях виробничого підрозділу Жмеринська дистанція захисних лісонасаджень, регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська Укрзалізниця" у напрямку Жмеринка-Хмельницький, перегону Жмеринка-Васютинці, прив`язка до залізничної колії: права сторона колії від км 1149+500м до км 1150+800 м, квартал №25 виділ №46.
Відповідачу надана в користування земельна ділянка з системним номером 0521086000:05:001:0112 (Адреса: "Вінницька обл., Жмеринський р-н, Стодулецька сільрада, з.п.Стодульці з перегонами (перегону Сербинівці - Комарівці)"; Площа: 65,4443 га) внесено до Статутного капіталу АТ "Укрзалізниця" на основі Державного акту на право постійного користування від 02.12.2008 серії ЯЯ № 017844.
Право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером 0521086000:05:001:0112 за АТ "Укрзалізниця" посвідчено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 25.10.2018 № 142705666.
Цільове призначення даної земельної ділянки - землі залізничного транспорту. На таких земельних ділянках знаходяться захисні лісонасадження залізниці.
Охороною, веденням захисного господарства в лісонасадженнях залізниць займаються спеціалізовані підрозділи - дистанції захисних лісонасаджень, які підпорядковані службам колії залізниць.
Згідно інформації Жмеринської дистанції захисних лісонасаджень Акціонерного товариства "Українська залізниця" від 29.10.2019 об`єм самовільно зрубаної деревини становить 342,04 м. куб., а її таксова вартість становить 287 972,79 грн (обчислено відповідно до розділу 17 "Збір за спеціальне використання лісових ресурсів", ст. 256.3.1. "Про ставки збору за заготівлю деревини основних лісових порід" Податкового кодексу України, із змінами, внесених згідно із Законами).
20.11.2019 Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області здійснено розрахунок збитків № 4249/06 зі змісту якого вбачається, що місце порушення - захисна лісова смуга лінії Жмеринка-Хмельницький, перегону Жмеринка-Васютинці, прив`язка до залізничної колії: права сторона колії від км 1149+500 м до км 1150+800 м, квартал №25 виділ №46 Жмеринської виробничої дільниці Жмеринської станції захисних насаджень, регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська Укрзалізниця", загальна сума збитків складає 3 019 929,63 грн.
Прокурор стверджує, що відповідач - Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" у відповідності до статті 17 Лісового кодексу України є постійним лісокористувачем, на якого покладено обов`язок забезпечити охорону захисних лісонасаджень на підвідомчій території, чого в свою чергу не дотримано оскільки відбулась незаконна вирубка дерев.
Посилаючись на положення пункту 1 частини 2 статті 19, пункту 5 статті 64, частини 1, 5 статті 86, пункт 5 частини 2 статті 105 та статті 107 Лісового кодексу України, прокурор зазначає, що відповідач, як постійний лісокористувач, має нести відповідальність за порушення вимог щодо ведення лісового господарства, зокрема, за незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок на підвідомчій відповідачу території.
З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що до способів захисту прав і законних інтересів віднесено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність повного складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки особи; шкоди (збитків); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла збитки.
Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Під шкодою слід розуміти, зокрема, зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Причинний зв`язок, як елемент складу цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, а отже, доведенню підлягає факт того, що його протиправні дії є причиною, а шкода - наслідком такої протиправної поведінки.
Відповідно, суди, розглядаючи спори про стягнення шкоди (збитків), мають встановлювати обставини щодо наявності всіх елементів складу правопорушення у їх сукупності.
Разом з тим, у деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.
Отже, при зверненні з позовом про стягнення шкоди, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами протиправність (неправомірність) поведінки заподіювача шкоди, наявність шкоди та їх розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, а боржник зі свого боку має доводити відсутність своєї вини у заподіянні шкоди.
Відсутність хоча б одного із перелічених елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.
При цьому господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 920/715/17).
Відносини, які стосуються володіння, користування та розпоряджання лісами і спрямовуються на забезпечення охорони, відтворення та стале використання лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства (лісові відносини) регулюються, зокрема, Лісовим кодексом України.
У свою чергу, правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь визначає Закон України "Про охорону навколишнього природного середовища".
За статтею 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах (стаття 1 Лісового кодексу України).
Права та обов`язки постійних лісокористувачів визначає стаття 19 Лісового кодексу України, відповідно до якої постійні лісокористувачі зобов`язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку.
Відповідно до статей 16, 17 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.
Частиною 5 статті 86 Лісового кодексу України передбачено, що забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.
Отже, організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на, зокрема постійних лісокористувачів.
Положенням про Регіональну філію "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" визначено, що предметом діяльності філії є, серед іншого, проведення робіт з лісорозведення, утворення, утримання та відновлення захисних лісонасаджень; діяльність у сфері лісівництва та лісозаготівель і надання пов`язаних із ними послуг.
Відповідно до пунктів 2.1.-2.3. Положенням про Регіональну філію "Південно- Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" (Положення), філія є відокремленим підрозділом Товариства, який не має статусу юридичної особи. Філія діє від імені та в інтересах Товариства, здійснює делеговані Товариством функції у визначеному регіоні транспортної мережі відповідно до мети, завдань та предмета діяльності Товариства. Межі Філії затверджуються рішенням правління Товариства. Філія підпорядковується голові правління Товариства.
Відомості про Філію вносяться до реєстраційної справи Товариства та включаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. До складу Філії входять структурні (виробничі, функціональні) підрозділи (Структурні підрозділи), що забезпечують її діяльність. Філії та її Структурним підрозділам Філії, які здійснюють виробничі та господарські операції, присвоюється цифровий номер податкового обліку. Перелік цифрових номерів податкового обліку структурних підрозділів.
Згідно пункту 3.2. Положення, предметом діяльності філії є, серед іншого, діяльність із виробничого екологічного контролю, моніторингу навколишнього природнього середовища, проведення робіт з лісорозведення, утворення, утримання, та відновлення (ремонт) захисних лісонасаджень (пп. 49); провадження діяльності у сфері лісництва та лісозаготівель і надання пов`язаних із ними послуг (пп. 71).
Крім того, згідно із пп. 27 п. 131 Статуту АТ "Укрзалізниця", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735 голова правління, у томі числі, організовує та контролює здійснення в товаристві заходів щодо забезпечення безпеки руху, екологічної, техногенної, пожежної безпеки, інших заходів із цивільного захисту, охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання природних ресурсів, а також забезпечення охорони праці та реалізації промислової політики.
Також, згідно із пп. 10, 14 п. 5.9. Положення Регіональна філія "Південно-Західна залізниця", що директор Філії відповідає за дотримання законодавства про охорону навколишнього природного середовища; збереження майна, яким наділена Філія, від будь-яких дій, наслідком яких є його відчуження, випадкове знищення або пошкодження.
У регіональній філії "Південно-західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" створений та діє виробничий підрозділ Жмеринська дистанція захисних лісонасаджень, а згідно Положення, затвердженого наказом регіональної філії "Південно-західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" №068-П від 31.01.2017, до його основних завдань та функцій віднесено виконання вимог по охороні навколишнього природного середовища, ліквідація пожеж і раціональне використання природних ресурсів та виконання заходів по збереженню захисних функцій лісонасаджень (п.п. 3.10, 3.26 Положення).
Враховуючи заперечення відповідача в частині цільового призначення земельної ділянки, на якій відбулась незаконна вирубка, суд зазначає, що відповідно до абзацу 1 статті 4 Лісового кодексу України до лісового фонду України належать усі ліси на території України незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, у тому числі лісові ділянки, захисні насадження лінійного типу площею не менше 0,1 гектара, інші лісовкриті землі.
Відтак, захисні лісонасадження залізниці відповідають загальному поняттю "ліс", а відповідач є особою, яка як постійний лісокористувач має дотримуватися покладених на нього обов`язків в частин збереження та охорони дерева, яке в даному випадку передано відповідачу у складі земельної ділянки.
Зазначеним вище також спростовуються аргументи відповідача щодо заподіяння саме йому шкоди оскільки саме ним створювалися лісонасадження на даній території.
Відповідно до статті 105 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону.
Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у, зокрема незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.
Статтею 107 Лісового кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Здійснюючи аналіз вказаних вище норм права, Верховний Суд у постановах неодноразово висновував, що порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу. Таким чином, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев. Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами (див., зокрема постанови Верховного Суду від 18.05.2023 у цій справі № 914/669/22, від 09.08.2018 у справі № 909/976/17, від 12.09.2024 у справі № 907/181/22, від 28.09.2023 у справі № 927/32/23, від 27.03.2018 у справі № 909/1111/16, від 20.08.2018 у справі № 920/1293/16, від 23.08.2018 у справі № 917/1261/17, від 19.09.2018 у справі № 925/382/17, від 09.12.2019 у справі № 906/133/18, від 20.02.2020 у справі № 920/1106/17 та інші).
Отже, у випадку порушення вимог щодо організації охорони і захисту лісів, відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, до того ж, підприємства, установи, організації зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.
Для покладення на постійного лісокористувача обов`язку з відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу через незабезпечення охорони і збереження лісового фонду на підвідомчій йому території, першочерговим є з`ясування обставини щодо встановлення факту порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, тобто у даному випадку, здійснення незаконної порубки дерев.
Верховний Суд у постановах виходить з того, що відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди.
У розгляді даного питання суд звертається до висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, у постанові від 12.09.2024 у справі № 907/181/22, де вказано, що господарський суд, вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, виходить з презумпції вини правопорушника.
Отже, вирішуючи спір у даній справі, суд виходить з того, що обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладається на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев.
В силу встановленого судом вище та враховуючи норми викладеного законодавства, прокурором доведено, що невжиття посадовими особами відповідача дій по забезпеченню збереження лісового фонду та належної охорони лісових насаджень завдало шкоду навколишньому природному середовищу у заявленому до стягненні розмірі.
При цьому, суд зазначає, що розмір такої шкоди є належним чином підтверджений долученим доказами, які є достатніми, належними та не спростовано стороною відповідача.
Суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 20.02.2020 у справі № 920/1106/17 виснував, що цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а також і постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та не перешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насаджень (пошкодженню дерев) внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов`язків. Тобто проявом їх протиправної бездіяльності є незабезпечення працівниками постійних лісокористувачів охорони і захисту лісів, внаслідок чого відбувається вирубування дерев (пошкодження дерев) невстановленими особами.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 906/366/20, а також постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 909/976/17 від 09.08.2018.
При цьому, суд зазначає, що наявні визначені приписами статті 1166 Цивільного кодексу України елементи цивільного правопорушення для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді стягнення шкоди, а саме: вина та протиправна поведінка Відповідача полягає у тому, що всупереч вимог законодавства ним не виконано обов`язку щодо охорони і збереження лісового фонду, унаслідок чого відбулась незаконна порубка дерев, чим спричинено шкоду.
Що стосується доводів відповідача про те, що участь прокурора у даному спорі не є виправданою суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Згідно зі статтею 53 ГПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах.
Звертаючись до відповідного суду господарської юрисдикції із заявою про захист державних та суспільних інтересів, прокуратура реалізує конституційну функцію представництва, яка розглядається як один з дієвих засобів утвердження верховенства права, зміцнення законності та господарського правопорядку.
Прокурор - це особливий суб`єкт господарського процесу і його участь у господарському судочинстві зумовлена необхідністю виконання функції представництва інтересів держави у виключних випадках і порядку, передбачених законом (статя 131-1 Конституції України, пункт 2 частини 1 статті 2 Закону України "Про прокуратуру").
Тобто функція представництва інтересів у господарському суді є для органів прокуратури конституційною. При встановленні наявності або відсутності порушень або загрози порушень інтересів держави необхідно виходити з того, що частина 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" зазначає про порушення або загрозу порушення "інтересів держави", якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Такі правові висновки Верховного Суду викладено у постановах від 14.02.2018 у справі № 925/1277/16, від 20.02.2018 у справі № 910/10779/17, від 13.03.2018 у справі № 911/620/17, від 04.04.2018 у справі № 910/4898/16, від 20.09.2018 у справі № 909/495/17, від 05.11.2018 у справі № 910/4345/18, від 05.02.2019 у справі № 910/7813/18, від 13.02.2019 у справі № 914/225/18, від 26.02.2019 у справі № 905/803/18, від 11.04.2019 у справі № 904/583/18, від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18, 18.04.2019 у справі № 906/506/18, від 21.05.2019 у справі № 921/31/18, від 09.12.2019 у справі № 906/133/18 та ряду інших.
Статтею 13 Конституції України визначено, що природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відповідно до частини 1 статті 7 Лісового кодексу України ліси, які знаходяться на території України, є об`єктами права власності Українського народу.
Згідно зі статтею 94 Лісового кодексу України державний контроль за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів здійснюється Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, іншими органами виконавчої влади у межах повноважень, визначених законом.
Відповідно до статті 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" та Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07.04.2020 № 230, до повноважень Держекоінспекції належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання вимог законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів, зокрема щодо: здійснення комплексу необхідних заходів захисту для забезпечення охорони лісів від незаконних рубок; пред`явлення претензій про відшкодування збитків і втрат, заподіяних державі в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища; вжиття в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах.
Згідно із пунктом 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 № 275, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи (п.7 Положення).
Відповідно до п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію у Вінницькій області, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України 04.12.2025 № 199 (Положення) Державна екологічна інспекція у Вінницькій області (Інспекція) є територіальним органом Державної екологічної інспекції України (далі - Держекоінспекція) та їй підпорядковується. Голова Вінницької обласної державної адміністрації координує діяльність Інспекції та сприяє їй у виконанні покладених на неї завдань. Повноваження Інспекції поширюються на територію Вінницької області.
Згідно Розділу II "Функції інспекції" здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, у тому числі, про охорону, захист, використання та відтворення лісів.
Частинами 9, 10 Розділу II "Функції інспекції" визначено, що Держекоінспекція пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами. Вживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем у судах.
Проте, всупереч вимог законів Державна екологічна інспекція у Вінницькій області, як орган контролю, не вживала надані законом повноваження щодо стягнення шкоди, завданої самовільною порубкою дерев.
Окружною прокуратурою в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" з метою отримання інформації щодо відшкодування шкоди та вжитих заходів листом від 13.02.2026 № 02.52/1-213ВИХ-26 поінформовано Державну екологічну інспекцію у Вінницькій області щодо наявного правопорушення та невідшкодованих збитків.
Державна екологічна інспекція у Вінницькій області у відповідь листом від 18.02.2026 №709/11/26 повідомила окружну прокуратуру, що заходи позовного характеру щодо відшкодування шкоди, завданої незаконною порубкою дерев, не здійснювались. Поряд з цим, просить вжити заходів представницького характеру Жмеринську окружну прокуратуру.
Також, у поданій до суду заяві Інспекція не заперечує проти заявлених позовних вимог безпосередньо прокуратурою.
Згідно із правовою позицією Верховного Суду у справі № 360/4969/21, яка ґрунтується на висновках Верховного Суду у справах № 903/129/18, № 912/2385/18, № 910/11956/20, № 920/821/18, № 920/266/19, № 805/430/18-а, № 922/3025/20, факт неподання уповноваженим органом, що мав змогу захистити інтереси держави, позову, який би відповідав вимогам процесуального законодавства, свідчить про неналежне виконання ним своїх повноважень, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для звернення до суду з позовом.
Прокурор уповноважений пред`явити позов в інтересах держави в особі відповідного органу, зокрема в особі Держекоінспекції, у разі невиконання або неналежного виконання ним своїх повноважень, у тому числі з огляду на відсутність бюджетних асигнувань на сплату судового збору.
Також Верховний Суд послався на положення статей 5, 10 та 246 Господарського кодексу України про те, що забезпечення державою екологічної безпеки та підтримання екологічної рівноваги на території країни становить одну з конституційних основ правового господарського порядку. Держава здійснює екологічну політику, що забезпечує раціональне використання та повноцінне відтворення природних ресурсів, створення безпечних умов життєдіяльності населення. Здійснення будь-якої господарської діяльності, що загрожує життю і здоров`ю людей або становить підвищену небезпеку для довкілля, забороняється.
Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (стаття 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").
Природні ресурси, які перебувають у власності територіальних громад, є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування (стаття 142 Конституції України).
Територіальним громадам міст, селищ, сіл належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси (стаття 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").
Відповідно до статті 33 до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.
Захисні насадження, в межах яких виявлено незаконну порубку, розташовані в адміністративних межах с. Васютинці Жмеринського району Вінницької області, що підтверджується заявою про вчинення правопорушення лісового законодавства від 29.10.2019, протоколом огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 25.10.2019, актом огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 28.10.2019, тощо.
18.02.2026 Жмеринською окружною прокуратурою листом №02.52/1- 240ВИХ-26 повідомлено Барську міську раду про встановлення факту незаконної рубки дерев на території ради із зазначенням розміру завданої шкоди та вжиття відповідних заходів реагування щодо стягнення шкоди в розмірі 3 019 929,63 грн.
Однак, у відповідь на вказаний лист Барська міська рада своїм листом від 19.02.2026 № 03/477 повідомила прокуратуру, що не вживала жодних заходів, в тому числі шляхом звернення з позовною заявою до суду, у зв`язку з обмеженим фінансуванням та просить Жмеринську прокуратуру відповідно до ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" вжити заходів представницького характеру в інтересах Барської міської ради.
Барська міська рада, будучи повідомленою про встановлені порушення природоохоронного законодавства, не вжила самостійних заходів з метою стягнення у судовому порядку встановлених збитків до місцевого бюджету.
При цьому, поданій до суду заяві Барська міська рада не заперечує проти заявлених позовних вимог.
За таких обставин, враховуючи звернення прокурора до компетентних органів та нездійснення позивачами захисту інтересів держави та територіальної громади у спірних правовідносинах, не звернення до суду із відповідним позовом упродовж тривалого часу, у даному випадку відповідно до статті 131-1 Конституції України, статті 23 Закону України "Про прокуратуру", наявні підстави для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом пред`явлення до суду цього позову в інтересах органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Барської міської ради та Державної екологічної інспекції у Вінницькій області про стягнення з АТ "Укрзалізниця" заподіяної шкоди.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку обґрунтованості наявності підстав для звернення прокурора, з урахуванням вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та статі 53 ГПК України, з даним позовом до суду.
Підсумовуючи викладене позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідачів.
Керуючись ст.7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42- 46, 73--80, 86, 91, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240-242, 326, 327 ГПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Гедройца, 5, м. Київ, 03150, код ЄДРПОУ - 40075815) в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Лисенка, 6, м. Київ, 01601. Код ЄДРПОУ - 40081221) на користь Барської міської ради (майдан Святого Миколая, 18, м. Бар, Вінницька область, 23000, код ЄДРПОУ - 04051017) 3 019 929,63 грн - шкоди, завданої навколишньому природному середовищу.
Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Гедройца, 5, м. Київ, 03150, код ЄДРПОУ - 40075815) в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Лисенка, 6, м. Київ, 01601, Код ЄДРПОУ - 40081221) на користь Вінницької обласної прокуратури (код ЄДРПОУ - 02909909) 36 239,16 грн - витрат на сплату судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Примірник повного судового рішення направити сторонам в зареєстровані електронні кабінети в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд".
Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).
Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст. 256, 257 ГПК України.
Повне рішення складено 02 липня 2026 р.

Суддя Маслій І.В. 

віддрук прим.:
1 - до справи