Справа №639/4072/26
Провадження №3/639/778/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 червня 2026 року м. Харків
Суддя Новобаварського районного суду міста Харкова Кісь Д.П., за участю: секретаря судового засідання – Котової П.А., захисника – адвоката Клименко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративні матеріали, які надійшли із Управління патрульної поліції в Харківській області у відношенні
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

25 квітня 2026 року о 23:56 водій ОСОБА_1 керував гіроскутером «Ninebot –S PRO», в м. Харкові, по вул. Полтавський Шлях, 99, у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатом продуття спеціального технічного засобу газоаналізатора «DragerАlcotest 6820», результат якого був позитивний - 0.57‰, та з яким ОСОБА_1 був згоден. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги 2.9 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Клименко О.О. в судовому засіданні заперечувала проти накладення стягнення, просила справу закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що відсутні докази керування ОСОБА_1 гіроскутером; не було законних підстав для зупинки ОСОБА_1 та для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, ознак алкогольного сп`яніння він не мав (вони не зазначені у протоколі), правила ПДР не порушував, в стані алкогольного сп`яніння не перебував. Крім того захисник посилалась на те, що гіроскутер не є транспортним засобом, а ОСОБА_1 відповідно суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Вислухавши захисника Клименко О.О., дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.
Системний аналіз вищезазначених положень КУпАП дає підстави вважати, що, керуючись законом, суддя зобов`язаний оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, жоден доказ не має наперед встановленої сили.
В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
За змістом п.2.9. «а» ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.
Так, частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Не дивлячись на висловлену процесуальну позицію адвоката Клименко О.О., вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності, а саме: 
-змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 650140 від 26.04.2026, який складений уповноваженою особою та відповідає вимогам ст. 254, 256 КУпАП, підписаний ОСОБА_1 без будь-яких заперечень та зауважень;
-результатами проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Аlcotest 6820», зафіксованими у роздруківці дослідження та відповідному акті, згідно яких результати огляду були позитивні – 0,57 ‰. Роздруківка та акт підписані ОСОБА_1 без будь-яких зауважень та заперечень, в тому числі і в графі про згоду з результатами огляду;
-відеозаписами від 25.04.2026, на яких зафіксовано факт керування ОСОБА_1 гіроскутером «Ninebot –S PRO», його зупинку працівниками поліції та повідомлення ОСОБА_1 працівниками поліції про виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння та пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, на що ОСОБА_1 надав згоду; процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціального технічного приладу «DragerАlcotest 6820», з результатами якого (0,57 ‰) ОСОБА_1 був згоден. Також на відео зафіксовано процедуру складання адміністративного матеріалу та його підписання в тому числі самим ОСОБА_1 .. В цілому з вказаних відеозаписів вбачається дотримання працівниками поліції законодавства, яким регламентовано порядок виявлення, фіксації адміністративного правопорушення;
-направленням ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 25.04.2026;
-рапортом інспектора патрульної поліції Лосєва Р.С..
З матеріалів справи вбачається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння був проведений у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 (далі за текстом – Інструкція №1452/735) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (далі за текстом – Порядок № 1103).
Доводи сторони захисту щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1 відповідним транспортним засобом, то вони спростовуються доданим до протоколу відеозаписами з нагрудних реєстраторів патрульних поліцейських. 
Суд також відхиляє доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не порушував ПДР, а тому його зупинка працівниками патрульної поліції та подальша вимога пройти відповідний огляд є безпідставними та незаконними.
Так, статтею 130 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проведення огляду особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння встановлений статтею 266 КУпАП.
Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено підстави для зупинення поліцейським транспортного засобу.
З буквального змісту цих законодавчих положень випливає, що наявність підстав для зупинення поліцейським транспортного засобу, як-от і допущення водієм порушення ПДР, не перебуває у будь-якому причинно-наслідковому зв`язку з обов`язком поліцейського зафіксувати факт перебування водія у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння за наявності ознак такого, скласти відповідний адміністративний матеріал у встановленому порядку.
Інтерпретація зазначених положень як таких, що стосовно водія, щодо якого є підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, може бути проведено огляд лише за наявності визначених статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» підстав для зупинення транспортного засобу, є ірраціональною та такою, що суперечить чіткому та зрозумілому змісту статей 130 і 266 КУпАП.
Адже такий підхід до інтерпретації цих положень передбачає, що водій, який дійсно перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, може безперешкодно продовжувати рух транспортним засобом за умови ситуативного дотримання вимог ПДР; що водій, який перебуває у стані наркотичного чи алкогольного сп`яніння, має право керувати транспортним засобом без можливості бути притягнутим до адміністративної відповідальності – якщо він не порушуватиме ПДР у часовому проміжку, в якому за ним спостерігає поліцейський.
З огляду на викладене вимоги зазначених положень не визначають порушення водієм ПДР, як і взагалі наявність підстав для зупинення транспортного засобу з урахуванням положень статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», як передумови для можливості оформлення поліцейським адміністративних матеріалів щодо допущення правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.
Отже, доводи захисника з приводу незаконності зупинки транспортного засобу працівниками поліції, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказане не є предметом розгляду даної справи та віднесено до виключної компетенції судів адміністративної юрисдикції.
Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 керував гіроскутером «Ninebot–S PRO», який не є транспортним засобом, а ОСОБА_1 суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, то вони також є безпідставними. 
Так, відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
Суб`єктом відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є особи, які керували транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснили передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також особи, що керували транспортним засобом, які відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У пункті 1.10 Правил дорожнього руху зазначено, що транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Дане визначення охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатись дорогами загального користування.
Крім того, відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» містить визначення електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.
Також у вищезазначеному Законі наведено визначення низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.
Таким чином, електоскутери, електросамокати, гіроскутери тощо офіційно визнаються транспортними засобами, у зв`язку з чим, особи, які керують такими транспортними засобами є водіями та зобов`язані дотримуватись Правил дорожнього руху.
При цьому, норма ст.130 КУпАП не розділяє транспортні засоби на механічні, немеханічні, електричні чи будь-які інші.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 15 березня 2023 року у справі №127/5920/22, використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи, як учасника дорожнього руху, є джерелом підвищеної небезпеки, якщо в конкретному випадку такий засіб приводиться в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
При цьому, законодавець обмежує нижнею межею потужність електродвигуна для вирішення питання щодо отримання прав на керування двоколісним транспортним засобом, а відрізняє виключно верхню межу, яка впливає на різні категорії прав.
Таким чином, ОСОБА_1 є особою, яка керує транспортним засобом і на нього поширюються вимоги пунктів 2.5 та 2.9.а Правил дорожнього руху.
Суд критично оцінює заперечення сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом даного адміністративного правопорушення, оскільки обсяг адміністративної відповідальності водія гіроскутер за ст.130 КУпАП жодним чином не відрізняється від обсягу відповідальності за цією ж статтею інших водіїв механічних транспортних засобів.
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.
Суд також звертає увагу, що з результатами огляду на стан сп`яніння, проведеного працівниками поліції на місці зупинки з використанням спеціального технічного приладу, ОСОБА_1 був згоден як одразу після його проведення, так і після складання адміністративного матеріалу, що підтверджується відповідними відеозаписами, а також наявністю підписів ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Стороною захисту до суду не надано належних та допустимих доказів, які б виключали наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а також не надано до суду будь-яких доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 оскаржувались дії працівників поліції під час виявлення адміністративного правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП в порядку КАС України або до керівництва патрульної поліції з метою проведення службової перевірки.
Отже, надавши оцінку зазначеним доказам на предмет належності, допустимості, достовірності, а в сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку приходжу до висновку, що цими доказами доведено скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують адміністративну відповідальність ОСОБА_1 , передбачених ст. 34, 35 КУпАП, під час судового розгляду не встановлено.
Відповідно до вимог ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин, у зв`язку з чим вважаю можливим призначити порушнику адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що є достатньою мірою відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.
Окрім цього згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп.
Керуючись вимогами ст. ст. 130, 251, 252, 268, 283, 284, 294 КУпАП, 

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадянин, що дорівнює 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) 00 коп. (отримувач коштів ГУК Харківськобл/Харківобл/21081300, код отримувача (код ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA168999980313020149000020001, код класифікації доходів бюджету 21081300), призначення платежу адміністративне стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху) зпозбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь держави (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106,код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.
Відповідно до ч. 1ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.
Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги через Новобаварський районний суд міста Харкова до Харківського апеляційного суду протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя Д.П. Кісь