Справа № 766/22369/24
н/п 2/766/2145/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2026 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючої судді Шестакової Я.В.,
за участі секретаря Сивкович О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою Олешківської окружної прокуратури Херсонської області, яка діє в інтересах держави в особі Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України, Херсонської обласної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, Дар`ївської сільської ради Херсонського району Херсонської області, ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, скасування рішення державного реєстратора, припинення права на майно, -

ВСТАНОВИВ:
У грудні 2024 року керівник Олешківської окружної прокуратури Херсонської області, який діє в інтересах держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Херсонської обласної державної адміністрації, звернувся до суду з позовом, в якому просив:
визнати недійсним та скасувати п. 1 наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області №64-ОТГ від 17.03.2021 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» в частині, що стосується передачі у комунальну власність Дар`ївській сільській раді Дар`ївської територіальної громади Херсонського району (раніше Білозерського та Бериславського району) Херсонської області земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 0,12 га з кадастровим номером 6520384500:03:001:0750;
визнати недійсним та скасувати рішення Дар`ївської сільської ради від 20.04.2021 № 139 «Про затвердження документацій із землеустрою та надання земельних ділянок у власність ОСОБА_1 для ведення індивідуального садівництва земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером 6520384500:03:001:0750;
скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером 6520384500:03:001:0750 за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2329263365203) з одночасним припиненням речових прав на земельну ділянку;
зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути державі в особі Херсонської обласної державної адміністрації (код ЄДРПОУ 00022645) земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером 6520384500:03:001:0750;
скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 6520384500:03:001:0750 площею 0,12 га в Державному земельному кадастрі,
а також здійснити розподіл судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що за результатами вивчення Олешківською окружною прокуратурою аналітичної карти «Природно-заповідний фонд України», що містить контури земель у кадастровому поділі з нанесеними ділянками, які перебувають у власності, встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка з кадастровим номером 6520384500:03:001:0750 площею 0,12 га передана у приватну власність на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 17.03.2021 № 64-ОТГ та рішення Дар`ївської сільської ради від 23.03.2021. Водночас зазначеним наказом передбачено передачу земель державної власності у комунальну власність Дар`ївської територіальної громади, після чого спірна земельна ділянка, перебуваючи у комунальній власності, була передана у приватну власність громадянам.
Разом із тим, відповідно до відомостей автоматизованої системи Державного земельного кадастру та інформації, наданої Департаментом природно-заповідного фонду та біорізноманіття Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, вказана земельна ділянка розташована в межах національного природного парку «Нижньодніпровський», що свідчить про її належність до земель природно-заповідного фонду. Аналогічні відомості містяться і в публічній кадастровій карті України.
При цьому у наданих матеріалах відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували законність формування зазначеної земельної ділянки, зокрема відсутні документи щодо погодження проєкту землеустрою та висновки з оцінки впливу на довкілля. З огляду на викладене встановлені обставини свідчать про порушення вимог земельного та природоохоронного законодавства при формуванні спірної земельної ділянки та передачі її у приватну власність.
Відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура уповноважена звертатися до суду в інтересах держави. За таких обставин формування земельної ділянки з кадастровим номером 6520384500:03:001:0750 площею 0,12 га в межах національного природного парку «Нижньодніпровський» є незаконним.
У цьому зв`язку позивач звернувся до суду в інтересах держави із вищевказаним позовом.
30.12.2024 року на адресу Херсонського міського суду Херсонської області надійшла заява представника позивача про забезпечення позову.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.01.2025 року задоволено заяву Олешківської окружної прокуратури Херсонської області, яка діє в інтересах держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Херсонської обласної державної адміністрації про забезпечення позову. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером 6520384500:03:001:0750 площею 0.12 га та заборони ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) розпоряджатись, змінювати перетворення, поділ, об`єднання земельної ділянки з іншими земельними ділянками.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.01.2025 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.
15.01.2025 року на адресу Херсонського міського суду Херсонської області надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області – Новікова М.М., який заперечує проти задоволення позовних вимог до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції представником відповідача зазначено, визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області є неефективним способом захисту, оскільки оспорюваний наказ реалізований та вичерпав свою дію фактом його виконання. З огляду на зазначене, оспорювання вказаного наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області не призведе до захисту інтересів держави у поверненні спірної земельної ділянки у власність держави.
21.01.2025 року на адресу Херсонського міського суду Херсонської області надійшла відповідь на відзив Головного Управління Держгеокадастру у Херсонській області за підписом представника Олешківської окружної прокуратури – Гулякова К.В. Представник позивача зазначив, що оскаржуваний наказ Головного управління Держгеоадастру у Херсонській області № 64-ОТГ від 17.03.2021 року є підставою для незаконної передачі Дар`ївською сільською радою у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки природно-заповідного фонду з кадастровим номером 6520384500:03:001:0750, у зв`язку із чим саме вимога прокурора про визнання рішення органу місцевого самоврядування незаконним та його скасування виступає в якості ефективного способу захисту правомірних інтересів власника.
28.01.2025 року на адресу Херсонського міського суду Херсонської області надійшли пояснення у справі за підписом представника позивача, Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України. Представник позивача підтримує позовні вимоги Олешківсьої окружної прокуратури у повному обсязі та просить задовольнити позов.
04.03.2025 року на адресу Херсонського міського суду Херсонської області відзив на позовну заяву з урахуванням заяви про зміну предмета позову за підписом ОСОБА_1 , який заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідачем зазначено, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту належності земельної ділянки площею 0,12 га, кадастровий номер 6520384500:03:001:0750 до земель згідно додатку 1 чи додатку 2 до Указу Президента України № 657/2015 від 24.11.2015 року «Про створення національного природного парку «Нижньодніпровський», а також проекту землеустрою та викопіювання земельної ділянки, що свідчить про відсутність законних підстав для визнання недійсним наказу, скасування державної реєстрації, припинення права власності та повернення земельної ділянки.
18.03.2025 року на адресу Херсонського міського суду Херсонської області надійшла відповідь на відзив ОСОБА_1 за підписом представника Олешківської окружної прокуратури – Максимової О.Г. Представник позивача зазначила, що спірна земельна ділянка належить до додатку № 2 до Указу Президента України № 657 від 24.11.2015 року, що підтверджується повідомленням Національного природного парку «Нижньодніпровський» № 391/09 від 29.10.2024 року, копія якого долучена до позовної заяви. У цьому зв`язку представник позивача вважає доводи ОСОБА_1 , викладені у відзиві на позовну заяву, необґрунтованими та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.05.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.11.2025 року задоволено клопотання представника Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України про заміну позивача правонаступником. У справі за позовом Олешківської окружної прокуратури Херсонської області, яка діє в інтересах держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Херсонської обласної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, Дар`ївської сільської ради Херсонського району Херсонської області, ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, скасування рішення державного реєстратора припинення права на майно замінити позивача Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України на його правонаступника Міністерство економіки, довкілля та сільського господарства України.
Прокурором подано заяву про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Від представника відповідача Херсонської районної державної (військової) адміністрації Херсонської області надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечували, при вирішенні справи покладались на розсуд суду.
Від представника відповідача, Дар`ївської сільської військової адміністрації, надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, при розгляді даної цивільної справи покладається на розсуд суду.
Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала, жодних заяв та клопотань до суду не надіслала. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом неодноразового направлення судових повісток за адресою реєстрації місця проживання та за адресою реєстрації місця проживання відповідача як внутрішньо переміщеної особи.
Відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Пунктом 82-1 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, установлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з адресатом (одержувачем). У разі відсутності адресата (одержувача), будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» .
Отже, відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачу вручена.
Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.
За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає. 
Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України. 
Статтями 13,81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За правилами частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.
Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.
Національний природний парк «Нижньодніпровський» створено Указом Президента України «Про створення національного природного парку «Нижньодніпровський» № 657/2015 від 24.11.2015 року.
Згідно пунктів 1.1, 1.7, 1.8 Положення про НПП «Нижньодніпровський», затвердженого наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України №113 від 31.08.2020 року, парк розташований на території Бериславського, Білозерського, Голопристанського та Олешківського районів, міст Херсона та Нової Каховки Херсонської області. Загальна площа парку становить 80177,80 га земель державної власності, а саме: 14479,80 га земель, які надаються Парку в постійне користування, у тому числі з вилученням у землекористувачів та 65698 га земель, які включаються до території Парку без надання йому в постійне користування. Ділянки землі та водного простору з усіма природними ресурсами та об`єктами вилучаються з господарського відання і надаються в користування Парку у порядку, встановленому законодавством. До встановлення меж парку у натурі його межі визначаються відповідно до Проекту створення парку.
НПП «Нижньодніпровський» створено з метою збереження, відтворення і ефективного використання природних комплексів та об`єктів дельти річки Дніпро, як одного з найцінніших природних заплавно-літоральних комплексів у Європі, які мають особливу природоохоронну, оздоровчу, історико-культурну, наукову, освітню та естетичну цінність, забезпечення збереження водно-болотного угіддя міжнародного значення «Дельта р. Дніпра» (п. 2.1 Положення).
17.03.2021 року Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області видано наказ № 64-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», на підставі якого передано Дар`ївській сільській раді Дар`ївської територіальної громади Херсонського району (раніше – Білозерського району та Бериславського району) Херсонської області у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 7,1387 га згідно з переліком, у якому зазначені кадастрові номери земельних ділянок, їх місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельні ділянки, обмеження у їх використанні, що додається.
Згідно Додатку до Наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області видано наказ № 64-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» «Перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які передаються у комунальну власність Дар`ївської сільської територіальної громади Херсонського району (раніше – Білозерського району та Бериславського району) Херсонської області, під номером 13 у переліку зазначено земельну ділянку площею 0,12 га, кадастровий номер 6520384500:03:001:0750 з цільовим призначенням 01.05 «Для індивідуального садівництва»; відомості щодо обтяження речових прав на земельну ділянку та обмеження у використанні не зазначені.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 258100783 від 25.05.2021 року, 30.03.2021 року на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області №64-ОТГ від 17.03.2021 року «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» та акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність, серія та номер б/н від 23.03.2021 року, складеному Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області та Дар`ївською сільською радою, державним реєстратором Виконавчого комітету Музиківської сільської ради Білозерського району Херсонської області Гуділіною Ю.Ю. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 57470079 від 05.04.2021 року, та зареєстровано за Дар`ївською сільською радою (код ЄДРПОУ 04401374) право комунальної власності на земельну ділянку площею 0,12 га, кадастровий номер 6520384500:03:001:0750 з цільовим призначенням 01.05 «Для індивідуального садівництва», розташовану на територіх Микільської сільської ради Білозерського району Херсонської області.
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 395768190 від 20.09.2024 встановлено, що 20.05.2021 року на підставі рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Музиківської сільської ради Білозерського району Херсонської області Гуділіної Ю.Ю. індексний номер 58325162 від 25.05.2021 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,12 га, з кадастровим номером 6520384500:03:001:0750 з цільовим призначенням 01.05 «для індивідуального садівництва», розташовану на території Микільської сільської ради, Білозерського району, Херсонської області.
Підставою внесення запису до реєстру став наказ про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва у власність ОСОБА_1 площею 0,12 га, кадастровий номер 6520384500:03:001:0750 із земель комунальної власності за межами населених пунктів на території Дар`ївської сільської ради.
23.09.2024 року за вих. 53/1-2319-24 Олешківською окружною прокуратурою направлено запит до Херсонської обласної військової адміністрації щодо встановлення підстав щодо вжиття заходів прокурорського реагування за фактом формування в межах національного природного парку «Нижньодніпровський» земельних ділянок.
З відповіді Херсонської обласної військової адміністрації від 02.10.2024 № 01-01-66-10417/0/24/23 на запит прокуратури вбачається, що знаходження земельної ділянки з кадастровим номером 6520384500:03:001:0750 у межах Національного природного парку «Нижньодніпровський» підтверджується картографічними матеріалами меж Парку за результатами проведеної у 2018 році інвентаризації територій та об`єктів природно-заповідного фонду області.
23.09.2024 року за вих. № 53/1-2319-24 Олешківською окружною прокуратурою направлено запит до Національного природного парку «Нижньодніпровський» щодо встановлення підстав щодо вжиття заходів прокурорського реагування за фактом формування в межах національного природного парку земельних ділянок.
Згідно відповіді Національного природного парку «Нижньодніпровський» №359/08 від 04.10.2024 року, земельна ділянка площею 0,12 га, з кадастровим номером: 6520384500:03:001:0750 відповідно до картографічних матеріалів Проекту створення Національного природного парку «Нижньодніпровський», розташована у господарській зоні парку. Додатково зазначено, що дана земельна ділянка (згідно матеріалів створення) належать до земель, які не передбачено для передання у постійне користування парку. Межі парку не було змінено та не було скасовано статус парку як об`єкту природно-заповідного фонду загальнодержавного значення. Адміністрації парку не було відомо про приватизацію вказаних земельних ділянок. Парк має намір реалізувати свої повноваження з метою відновлення стану земельних ділянок, який існував до порушення прав.
24.10.2024 року за вих. № 53/1-2319-24 Олешківською окружною прокуратурою направлено запит для уточнення інформації щодо встановлення цільового призначення земельних ділянок, у тому числі й земельної ділянки площею 0,12 га, кадастровий номер 6520384500:03:001:0750.
Згідно відповіді Національного природного парку «Нижньодніпровський» № 391/08 від 29.10.2024 року, земельні ділянки із переліченими кадастровими номерами, у тому числі й з кадастровим номером 6520384500:03:001:0750, відповідно до матеріалів створення території парку, належить до державної форми власності. При цьому, землі природно-заповідного фонду не можуть бути передані у приватну власність поза волею розпорядника – Кабінету Міністрів України і без погодження центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, на підставі відповідного експертного висновку.
24.09.2024 року за вих. № 53/1-2319-24 Олешківською окружною прокуратурою направлено запит до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України щодо встановлення підстав щодо вжиття заходів прокурорського реагування за фактом формування в межах національного природного парку земельних ділянок.
Згідно відповіді Департаменту природно-заповідного фонду та біорізноманіття Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України № 11/11-05/3566-24 від 01.10.2024 року, Міндовкілля не погоджувало зміну меж, категорії та статусу, а також не видавало експертні висновки щодо зміни меж, категорії та статусу території перелічених у запиті об`єктів природно-заповідного фонду, у тому числі й земельної ділянки з кадастровим номером 6520384500:03:001:0750. Окрім цього зазначено, що не було погоджено вилучення, передачу у приватну власність та зміну цільового призначення даної земельної ділянки.
Згідно відповіді Департаменту природно-заповідного фонду та біорізноманіття Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, відповідно до проекту створення Парку, земельна ділянка з кадастровим номером 6520384500:03:001:0750 розташована на території Національного природного парку «Нижньодніпровський», що включена до його складу без надання в постійне користування (без вилучення у землевласників, землекористувачів).
У відповідності до відповіді Національного природного парку «Нижньодніпровський» № 77/08 від 14.02.2025 року, згідно п. 1.8 Положення про Національний природний парк «Нижньодніпровський», затвердженого наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 31.08.2020 року № 113, ділянки землі та водного простору з усіма природними ресурсами та об`єктами вилучаються з господарського відання і надаються Пару в користування у порядку, встановленому законодавством. Як встановлено ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд», до встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі, їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Відповідно до матеріалів створення земельна ділянка за кадастровим номером 6520384500:03:001:0750 розташована в межах господарської зони Парку. Також на кадастрову карту України нанесено межі Парку, за якими вказана земельна ділянка розташована в межах Парку.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.04.2008 № 4-рп/2008 неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.
Отже, законодавством встановлений обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.
Положення пункту 3 частини статті 131-1 Конституції України визначають, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Безпосередньо питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина 1). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (частина 3). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді; прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва; прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень (абзаци перший - третій частини 4).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі №587/430/16-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі №912/2385/18 надані правові висновки стосовно застосування правових положень щодо прокурорського представництва, основними з яких є: обов`язок прокурора обґрунтувати та довести підстави для представництва, у тому числі у чому полягає бездіяльність компетентного органу; недотримання таким органом розумного строку на звернення до суду із позовом; розумність строку повинна визначатися судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту, а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.
Встановлено, що 17.12.2024 року за вих. № 53/1-2319-24 Олешківською окружною прокуратурою направлено на адресу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України та Херсонської обласної державної адміністрації повідомлення про наміри звернення прокурора до суду з позовом в інтересах держави (в порядку ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).
На підставі наведеного повідомлення, враховуючи відсутність заперечень щодо здійснення прокурором представництва в інтересах держави з боку позивачів, суд доходить висновку, що прокурор, здійснюючи представництво інтересів держави, з метою захисту її інтересів, правомірно звернувся до суду з позовом.
Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення (частина перша статті 19 ЗК України).
Статтею 43 ЗК України встановлено, що землі природно-заповідного фонду це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Згідно зі ст. 44 ЗК України до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва).
Землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом (стаття 45 ЗК України).
Статтею 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» передбачено, що на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.
Відповідно до ст.9 вказаного Закону території та об`єкти природно-заповідного фонду з додержанням вимог, встановлених цим Законом та іншими актами законодавства України, можуть використовуватися: у природоохоронних цілях; у науково-дослідних цілях; в оздоровчих та інших рекреаційних цілях; в освітньо-виховних цілях; для потреб моніторингу навколишнього природного середовища.
Згідно зі ст.20 вказаного Закону («Статус і завдання національних природних парків»):
національні природні парки є природоохоронними, рекреаційними, культурно-освітніми, науково-дослідними установами загальнодержавного значення, що створюються з метою збереження, відтворення і ефективного використання природних комплексів та об`єктів, які мають особливу природоохоронну, оздоровчу, історико-культурну, наукову, освітню та естетичну цінність (частина 1);
ділянки землі та водного простору з усіма природними ресурсами та об`єктами вилучаються з господарського використання і надаються національним природним паркам у порядку, встановленому цим Законом та іншими актами законодавства України (частина 2);
до складу територій національних природних парків можуть включатися ділянки землі та водного простору інших землевласників та землекористувачів (частина 3).
Відповідно до положень ст.21 вказаного Закону:
на території національних природних парків з урахуванням природоохоронної, оздоровчої, наукової, рекреаційної, історико-культурної та інших цінностей природних комплексів та об`єктів, їх особливостей встановлюється диференційований режим щодо їх охорони, відтворення та використання згідно з функціональним зонуванням:
заповідна зона призначена для охорони та відновлення найбільш цінних природних комплексів, режим якої визначається відповідно до вимог, встановлених для природних заповідників;
зона регульованої рекреації в її межах проводяться короткостроковий відпочинок та оздоровлення населення, огляд особливо мальовничих і пам`ятних місць; у цій зоні дозволяється влаштування та відповідне обладнання туристських маршрутів і екологічних стежок; тут забороняються рубки лісу головного користування, промислове рибальство, мисливство, інша діяльність, яка може негативно вплинути на стан природних комплексів та об`єктів заповідної зони;
зона стаціонарної рекреації призначена для розміщення готелів, мотелів, кемпінгів, інших об`єктів обслуговування відвідувачів парку; тут забороняється будь-яка господарська діяльність, що не пов`язана з цільовим призначенням цієї функціональної зони або може шкідливо вплинути на стан природних комплексів та об`єктів заповідної зони і зони регульованої рекреації;
господарська зона у її межах забороняються рубки головного користування і проводиться господарська діяльність, спрямована на виконання покладених на парк завдань, знаходяться населені пункти, об`єкти комунального призначення парку, а також землі інших землевласників та землекористувачів, включені до складу парку, на яких господарська та інша діяльність здійснюється з додержанням вимог та обмежень, встановлених для зон антропогенних ландшафтів біосферних заповідників.
Частиною 5 ст. 38 вказаного Закону встановлено, що власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених парками-пам`ятками садово-паркового мистецтва, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.
Згідно з ч.5 ст. 53 вказаного Закону в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.
Як визначено статтею 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
Згідно з пунктами а), в) ч.3 ст.83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо); землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом.
Згідно з пунктом г) ч.4 ст.84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом.
Пунктом г) частини першої статті 150 ЗК України визначено, що до особливо цінних земель відносяться землі природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, землі історико-культурного призначення.
Відповідно до ч.2 ст.150 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, припинення права постійного користування земельними ділянками особливо цінних земель, визначених у пунктах «в» і «г» частини першої цієї статті, з підстави добровільної відмови від користування ними або шляхом їх вилучення здійснюється за погодженням з Верховною Радою України.
Системний аналіз вищенаведених норм права дозволяє зробити висновок про те, що землі природно-заповідного фонду, що перебувають у державній, комунальній власності, не підлягають приватизації. Такі землі можуть перебувати у приватній власності лише у зв`язку з формуванням на цих земельних ділянках об`єктів природно-заповідного фонду чи включення земельних ділянок, що належать фізичним чи юридичним особам, до земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення). Вилучення (викуп) земель природно-заповідного фонду із комунальної власності, зокрема, для будівництва житла був можливим тільки за рішенням відповідної місцевої ради, якщо вилучення (викуп) земельної ділянки погодила Верховна Рада України.
Фізичні особи можуть володіти земельними ділянками природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, але виключно у разі, якщо вони ними володіли на час створення об`єкта природно-заповідного фонду.
При цьому набуття права приватної власності на землі, які вже віднесені до земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, положеннями ЗК України, Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та інших нормативно-правових актів України заборонено.
Такий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 11.10.2023 року у справі № 734/1560/20.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина друга статті 328 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Отже, за загальним правилом цивільні права, зокрема право власності, виникають із правомірних, а не протиправних дій.
Враховуючи відсутність погодження Верховною Радою України вилучення земельної ділянки на території Національного природного парку «Нижньодніпровський» із державної власності, право держави на спірну земельну ділянку не припинено і не могло перейти до ОСОБА_1 після створення об`єкта природно-заповідного фонду.
Втручання у приватні права й інтереси має бути належно збалансованим із відповідними публічними (державними, суспільними) інтересами, із забезпеченням прав, свобод та інтересів кожного, кому держава гарантувала безперешкодне володіння загальнонародними благами та ресурсами, вільний доступ до водних та інших природних ресурсів і об`єктів природно-заповідного фонду, зокрема і до Національного природного парку «Нижньодніпровський».
Надання земельної ділянки для індивідуального садівництва на території Національного природного парку «Нижньодніпровський» суперечить як статусу відповідного об`єкта природно-заповідного фонду, так і законодавчим обмеженням на ведення індивідуального садівництва на відповідних землях.
Тому за змістом наведених вище положень закону, які характеризуються належною якістю як властивістю, що є умовою забезпечення юридичної визначеності у правовідносинах, як суб`єкт владних повноважень, так і відповідач ОСОБА_1 були обізнані та мали бути обізнаними щодо неможливості передачі та отримання у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером 6520384500:03:001:0750, що розташована на території Національного природного парку «Нижньодніпровський» для ведення індивідуального садівництва, оскільки суперечить законодавчим обмеженням.
Отже, втручання судом у право ОСОБА_1 мирно володіти цією ділянкою відповідає закону.
Зайняття земельної ділянки природно-заповідного фонду з порушенням Земельного кодексу України та Закону України «Про природно-заповідний фонд України» потрібно розглядати як порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, що не пов`язане з позбавленням власника володіння відповідною земельною ділянкою, навіть якщо інша особа зареєструвала її право приватної власності на цю ділянку.
Таким чином судом зроблено висновок, що землі природно-заповідного фонду, що перебувають у державній, комунальній власності, не підлягають приватизації. В даному випадку законним власником та володільцем земельної ділянки, яка зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 , є держава, оскільки відповідно до ч.4 ст.83 ЗК України заволодіння приватними особами землями природно-заповідного фонду державної форми власності є неможливим. Право державної власності на спірну земельну ділянку не могло припинитися внаслідок рішення Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області, яке відповідно до компетенції не було наділено повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками природно-заповідного фонду 02.09.2016, після створення НПП «Нижньодніпровський».
Окрім цього, до встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проєктів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду, що узгоджується із положеннями частини четвертої статті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», а неналежне оформлення земельної ділянки не змінює її цільового призначення як віднесеної до земель природно-заповідного фонду і не звільняє органи державної влади від обов`язку діяти відповідно до встановленого чинним законодавством України порядку зміни цільового призначення та вилучення земельної ділянки.
Отже, ефективним способом судового захисту щодо повернення земельної ділянки природно-заповідного фонду власнику є негаторний, а не віндикаційний позов, як правильно обрано прокурором при зверненні до суду.
У зв`язку із вищевикладеним наявні підстави для задоволення позовних вимог прокурора про зобов`язання повернути спірну земельну ділянку у власність в держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації, оскільки формування такої земельної ділянки на території Парку проведено з порушенням положень ч.3 ст.186-1 ЗК України та ст.51-54 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України».
Також обґрунтованою є вимога прокурора про скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень на спірну земельну ділянку.
До того ж, у зв`язку із задоволенням вказаних вимог, зокрема щодо скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень на спірну земельну ділянку, наявні підстави для задоволення вимог про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку з одночасним припиненням речових прав на земельну ділянку.
Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.
Згідно з ч.13 ст.79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується у разі, зокрема, скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації.
Відтак, обґрунтованою є й вимога про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 6520384500:03:001:0750.
Що ж стосується вимог про визнання недійсним та скасування п. 1 наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області № 64-ОТГ від 17.03.2021 року «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» в частині, що стосується передачі у комунальну власність Дар`ївській сільській раді Дар`ївської територіальної громади Херсонського району Херсонської області земельної ділянки, а також визнання недійсним та скасування рішення Дар`ївської сільської ради від 20.04.2021 року № 139 «Про затвердження документацій із землеустрою та надання земельних ділянок у власність» в частині затвердження землеустрою та передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, судом зроблено висновок щодо їх необґрунтованість через неефективність способу захисту порушеного права, виходячи з наступного.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) зроблено висновок, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункт 39), від 15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17 (провадження №12-95гс19, пункт 6.27), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19, пункт 35), від 01 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (провадження № 12-157гс19, пункт 52)).
Суд, незалежно від того, оскаржене відповідне рішення чи ні, має самостійно дати правову оцінку рішенню органу державної влади чи місцевого самоврядування та викласти її у мотивувальній частині судового рішення. Вимога про визнання рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування недійсними (незаконними) та їх скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 28 вересня 2022 року в справі № 748/1230/21 (провадження № 61-4608св22), від 25 січня 2023 року в справі № 676/3119/20 (провадження № 61-12054св22).
У постанові Верховного Суду від 22 червня 2022 року у справі №676/1795/20 зроблено наступний висновок: «У той же час оспорення розпорядження органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади про передачу такої земельної ділянки у власність фізичної особи не є необхідним, оскільки суд у будь-якому випадку зобов`язаний надати йому оцінку в мотивувальній частині судового рішення, що й було зроблено судом апеляційної інстанції в цій справі. За таких обставин пред`явлення прокурором окремої позовної вимоги про скасування розпорядження голови Кам`янець-Подільської РДА від 25 липня 2006 року №616/2006 «Про передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1» не відповідає критерію ефективності способу захисту порушеного права».
З огляду на зазначене, установивши, що земельна ділянка, передана у власність відповідача, ОСОБА_1 , розташована на землях природно-заповідного фонду, судом зроблено висновок про відмову в задоволенні вимог про визнання недійсними вказаного наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області та рішення Дар`ївської сільської ради, через неефективність способу захисту порушеного права, оскільки ефективним способом судового захисту щодо повернення земельної ділянки природно-заповідного фонду власнику є негаторний позов, який можлив заявити впродовж всього часу тривання порушення прав законного володільця цієї ділянки.
При цьому, суд зауважує, що положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції порушені не будуть, оскільки нею гарантується захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність. Тому для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.
Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування.
Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії (принципи), які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.
Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинне здійснюватися на підставі закону, нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.
Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.
Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» це наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Одним із елементів дотримання критерію пропорційності при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації.
У справах «Рисовський проти України» (рішення від 20 жовтня 2011 року, заява №29979/04), «Кривенький проти України» (рішення від 16 лютого 2017 року, заява №43768/07), пов`язаних із земельними правовідносинами, ЄСПЛ, установивши порушення статті 1 Першого протоколу, зазначив про право добросовісного власника на відповідну компенсацію чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на землю.
Водночас, висновки ЄСПЛ потрібно застосовувати не безумовно, а з урахуванням фактичних обставин справи, оскільки цей суд рекомендував оцінювати дії не тільки органів держави-відповідача, але і самого скаржника. Адже певні випадки порушень, на які особа посилається як на підставу для застосування статті 1 Першого протоколу, можуть бути пов`язані з протиправною поведінкою самого набувача майна.
Враховуючи вищенаведене та з огляду на характер спірних правовідносин, встановлені обставини і правові норми, не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності ОСОБА_1 критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ.
У зв`язку із вищевикладеним судом зроблено висновок, що задоволенню підлягають заявлені позовні вимоги про:
скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером 6520384500:03:001:0750 за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2329263365203) з одночасним припиненням речових прав на земельну ділянку;
зобов`язання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути державі в особі Херсонської обласної державної адміністрації (код ЄДРПОУ 00022645) земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером 6520384500:03:001:0750;
скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 6520384500:03:001:0750 площею 0,12 га в Державному земельному кадастрі.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Враховуючи, що сторонами не заявлено клопотань про звільнення від сплати судового збору та відсутні підстави для застосування положень ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд здійснює розподіл судових витрат відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позовні вимоги задоволено частково, а саме 3 вимоги немайнового характеру (з 5-ти заявлених).
Таким чином, з урахування часткового задоволення позову, з відповідача ОСОБА_1 на користь Херсонської обласної прокуратури підлягають стягненню судові витрати в сумі 9084,00 грн. (3028,00 * 3).
До того ж, позивачем сплачено судовий збір при поданні заяви про забезпечення позову в сумі 1514,00 грн., який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Херсонської обласної прокуратури в повному обсязі.
Керуючись ЗУ «Про природно-заповідний фонд України», ст.. ст.. 83, 186-1 ЗК України, ст. ст. 16, 387, 256, 257, 267 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 7, 10, 12, 13, 18, 19, 76, 81, 89, 133, 178, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 274, 280-284, 353-355, 430 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Позов керівника Олешківської окружної прокуратури Херсонської області, яка діє в інтересах держави в особі Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України, Херсонської обласної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, Дар`ївської сільської ради Херсонського району Херсонської області, ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, скасування рішення державного реєстратора, припинення права на майно - задовольнити частково.
Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером 6520384500:03:001:0750 за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2329263365203) з одночасним припиненням речових прав на земельну ділянку;
Зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути державі в особі Херсонської обласної державної адміністрації (код ЄДРПОУ 00022645) земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером 6520384500:03:001:0750;
Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 6520384500:03:001:0750 площею 0,12 га в Державному земельному кадастрі.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Херсонської обласної прокуратури 9084 (дев`ять тисяч вісімдесят чотири) гривні в рахунок відшкодування судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Херсонської обласної прокуратури судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Херсонського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.. 

Найменування сторін:
Позивач: Олешківська окружна прокуратура Херсонської області, код ЄДРПОУ: 0485112024, місцезнаходження: 54052, м. Миколаїв, просп. Богоявленський, 314.
Позивач: Міністерство економіки, довкілля та сільського господарства України, код ЄДРПОУ 37508596, місцезнаходження: 01008, м. Київ, вул. М. Грушевського, буд. 12/2.
Позивач: Херсонська обласна державна адміністрація, код ЄДРПОУ: 00022645, місцезнаходження: 73003, Херсонська область, м. Херсон, площа Свободи, буд. 1.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, код ЄДРПОУ: 39766281, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 69.
Відповідач: Дар`ївська сільська рада Херсонського району Херсонської області, код ЄДРПОУ: 04401374, місцезнаходження: 75032, Херсонська область, Херсонський р-н, с. Дар`ївка, вул. Соборна, 68-А.

Повний текст рішення складено 15.04.2026 року.

Суддя	Я. В. Шестакова