РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
04 червня 2026 р.  Справа № 120/624/26

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1 , позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі – військова частина НОМЕР_1 , відповідач) із позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у неналежному реагуванні на рапорт від 14 листопада 2025 року та неприйнятті рішення за результатами службового розслідування відповідно до вимог законодавства; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно провести службове розслідування щодо обставин, викладених у моєму рапорті від 14 листопада 2025 року, з дотриманням вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Порядку проведення службових розслідувань у Збройних Силах України;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати мотивоване письмове рішення за результатами проведеного службового розслідування у встановленому законом порядку.
В обґрунтування вимог позивач вказує, що відповідач не прийняв відповідного рішення за результатами службового розслідування.
Зокрема позивач зазначає, що службове розслідування у Збройних Силах України не є кримінальним провадженням і не має на меті встановлення кримінальної вини особи. Завданням службового розслідування є з`ясування обставин події, оцінка дій або бездіяльності посадових осіб з точки зору службової дисципліни, а також прийняття управлінського та дисциплінарного рішення у межах наданих командиру повноважень. Посилання військової частини НОМЕР_1 на статтю 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості є юридично необґрунтованим, оскільки зазначена норма регулює виключно питання кримінальної відповідальності та не звільняє посадових осіб від обов`язку реагувати на можливі дисциплінарні порушення. На думку позивача фактично військова частина НОМЕР_1 підмінила поняття службового розслідування оцінкою перспектив кримінального провадження та самовільно відклала реалізацію своїх дисциплінарних повноважень на невизначений строк, що не передбачено жодною нормою законодавства. Така позиція призводить до повної втрати сенсу інституту службового розслідування та створює ситуацію, за якої будь-яке реагування на порушення військової дисципліни може бути заблоковане формальним посиланням на наявність кримінального провадження.
Ухвалою від 02.02.2026 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
10.02.2026 надійшов відзив, в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову та вказав, що службове розслідування призначається у відношенні до конкретного військовослужбовця.
Таким чином, командиром військової частини НОМЕР_1 було прийнято рішення про проведення службового розслідування по відношенню до діючого командира військової частини НОМЕР_2 , що на даний час керує ввіреною йому бойовою бригадою, приймаючи безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи на Донецькому напрямку на лінії бойового зіткнення, разом з відданим йому особовим складом, але у зв`язку із внесенням до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне командиром військової частини НОМЕР_2 . 
З урахуванням вимог ст. 86 Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затвердженого Законом України ‘‘Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України’’ (далі – Дисциплінарний статут) та розділу VІ Порядок № 608, за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, командир військової частини НОМЕР_1 , враховуючі свої дискреційні права, вирішив, що вину діючого командира військової частини НОМЕР_2 не встановлено та належними допустимими доказами не доведено, у зв`язку із чим було прийнято рішення наступного змісту: ‘‘Рішення про накладення дисциплінарного стягнення на командира військової частини НОМЕР_2 , стосовно якого порушено кримінальне провадження та триває досудове слідство, дотримуючись положень Конституції України, Кримінально – процесуального кодексу України щодо презумпції невинуватості, прийняти після встановлення вини чи невинності військовослужбовця в судовому порядку.»
Також вказує, що військовою частиною НОМЕР_1 , було надано вичерпну відповідь позивачу на його рапорт від 13 листопада 2025 року, що останнім не заперечується. Стосовно порушеного позивачем у позовній заяві питання щодо повторного проведення службового розслідування щодо обставин, викладених у рапорті від 14 листопада 2025 року то такі дії не передбачені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України ‘‘Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України’’ та Порядком № 608. Зі змісту позовної заяви можливо дійти висновку, що позивач незгодний з результатом службового розслідування по відношенню до командира військової частини НОМЕР_3 . 
Проте, позивач не наділений жодними правами та обов`язками подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк в силу ст. 88 Дисциплінарного статуту, адже дане службове розслідування проводилось по відношенню до іншого військовослужбовця, а не позивача.
10.02.2026 р. надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказав, що відповідач не надав наказу про проведення службового розслідування, відомостей про склад комісії, матеріалів пояснень посадових осіб, акта службового розслідування та рішення. Також зазначив, що відповідач підмінив предмет спору та, що службове розслідування не є кримінальним провадженням і не має на меті встановлення кримінальної вини особи.
11.02.2026 р. надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначив, що позивач не наділений процесуальним правом на оскарження прийнятого рішення командуванням військової частини НОМЕР_1 у відношенні до командира військової частини. 
В свою чергу, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями органами - державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не слід ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями, вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тому, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. 
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким. 
Отже, вибір одного із видів дисциплінарного стягнення по відношенню до командира військової частини НОМЕР_2 належить до дискреційних повноважень військової частини НОМЕР_1 , що має право приймати рішення за результатами розгляду дисциплінарного провадження. 
Окремо вказав на те, що для притягнення до дисциплінарної відповідальності, тобто прийняттю рішення щодо командира військової частини НОМЕР_2 , необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) ним своїх службових обов`язків, військової дисципліни. 
Підсумовуючи зазначене, саме командир військової частини НОМЕР_1 наділений дискреційними повноваженнями, щодо прийняття рішення за результатом службового розслідування по відношенню до командира військової частини НОМЕР_2 без необхідності узгодження варіанту вибору такого рішення з будь-ким, в тому числі і з позивачем.
Ухвалою від 24.02.2026 р. витребувано додаткові докази.
Розглянувши матеріали справи , оцінивши докази, суд встановив наступне.
13.11.2025 р. ОСОБА_1 подав рапорт до військової частини НОМЕР_1 , в якому вказав, що відкрито кримінальне провадження №12025052030000435 за фактом недбалого ставлення до військової служби в умовах воєнного стану , вчиненого командиром військової частини НОМЕР_2 та просив провести службове розслідування щодо обставин , які стали підставою для відкриття кримінального провадження , а також можливої протиправної поведінки посадових осіб військової частини НОМЕР_2 .
Згідно наказу №376 від 15.11.2025 р. військова частина НОМЕР_1 призначила службове розслідування на підставі звернення ОСОБА_1  стосовно командира військової частини НОМЕР_2 щодо недбалого ставлення до військової служби під час військової служби в умовах воєнного стану.
За наслідком проведення службового розслідування складено акт, затверджений 09.01.2026 р., в якому вказано, що підтвердити порушення в діях або бездіяльності командира військової частини НОМЕР_2 командира військової частини НОМЕР_2 , що стало причиною відкриття кримінального провадження №12025052030000435 від 04.09.2025 р. за фактом недбалого ставлення до військової служби в умовах воєнного стану , вчиненого командиром військової частини НОМЕР_2 не має можливим, так як на даний час проходить досудове розслідування по зазначеному кримінальному провадженню. Відтак, запропоновано вважати службове розслідування завершеним, рішення про накладання дисциплінарного стягнення на командира військової частини НОМЕР_2 прийняти після встановлення вини чи невинності військовослужбовця в судовому порядку.
Не погоджуючись із такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду.
Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі, регламентуються Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608 (далі – Порядок №608).
В розумінні п.2 розділу 1 Порядку №608 службова перевірка - комплекс заходів, які здійснюються відповідно до цього Порядку, з метою перевірки інформації про вчинення правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, встановлення осіб, які вчинили правопорушення. Службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Згідно п. 1-3 розділу 2 Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі:
невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;
невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;
неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;
дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;
втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;
порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;
недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;
внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;
повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;
скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.
Службове розслідування не призначається:
у разі надходження анонімних повідомлень, заяв, скарг;
якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.
Службове розслідування проводиться для встановлення:
неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення;
причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби;
ступеня вини військовослужбовця;
порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства;
причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення;
причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
Положеннями п.1 -6,7,8,9 розділу 3 Порядку №608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування.
Міністр оборони України, Головнокомандувач Збройних Сил України, начальник Генерального штабу Збройних Сил України, командувачі видів (сил), окремих родів військ Збройних Сил України, інших органів військового управління можуть призначати службові розслідування безпосередньо або доручати їх проведення (призначення) підпорядкованим посадовим (службовим) особам.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
Службове розслідування у випадках, передбачених Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, може проводитись з усуненням військовослужбовця, дисциплінарне правопорушення якого підлягає розслідуванню, від виконання службових обов`язків, про що видається наказ із зазначенням причин усунення.
Якщо військовослужбовець, стосовно якого приймається рішення про усунення від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування, займає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій (обов`язків), одночасно з прийняттям рішення про усунення від виконання службових обов`язків відповідний начальник (командир) покладає тимчасове виконання обов`язків за цією посадою на іншу особу.
Службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено комісії або військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Голова комісії здійснює керівництво діяльністю комісії, має право давати письмові або усні доручення в межах проведення службового розслідування, які є обов`язковими для виконання.
У випадку відсутності голови комісії з підтверджених поважних причин його обов`язки в установленому порядку покладаються на одного з членів комісії, у разі відсутності з вищезазначених причин одного з членів комісії за відповідним клопотанням голови комісії здійснюється його заміна іншою посадовою (службовою) особою відповідно до наказу командира (начальника).
Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.
Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.
Згідно положень п. 1 - 3 розділ 4 Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:
дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;
виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;
розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.
У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
Особи, які проводять службове розслідування, мають право:
запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування);
отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані);
з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування;
за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді;
ознайомлюватися з необхідними документами, за потреби - знімати з них (отримувати) копії та долучати до матеріалів службового розслідування;
отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України;
проводити огляд місцевості, приміщення, предметів та документів, що стосуються службового розслідування, за результатами якого складати акт огляду з обов`язковим зазначенням:
предмета огляду та його стислого опису;
часу, дати, місця (населеного пункту) огляду;
посади, військового звання, прізвища та імені особи, яка складає документ;
військового звання, прізвища та імені посадової (службової) особи, яка бере участь у службовому розслідуванні (за необхідності);
прізвища, імені, по батькові та фактичної адреси проживання двох присутніх осіб;
фактичного місцезнаходження військової частини, установи, підприємства тощо;
місця складання документа (номер службового кабінету або іншого приміщення);
у разі використання технічних (відео-, фото- або аудіо-) засобів - цифрового пристрою, його назви, моделі;
підписів присутніх осіб на кожному аркуші та їх прізвищ, ініціалів, підписів на останньому аркуші;
підпису особи, яка склала акт огляду, на останньому аркуші.
Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:
знати підстави проведення службового розслідування;
бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування;
відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом;
давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення;
з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень;
порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації;
висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять;
ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником);
оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Розділом 5 Порядку №608 визначено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.
В описовій частині акта службового розслідування зазначаються:
посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування;
неправомірні дії військовослужбовця;
зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є);
вина військовослужбовця;
причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась;
вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено;
причини та умови, що сприяли правопорушенню;
заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються:
висновки службового розслідування;
пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності;
інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.
Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.
Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Відповідно до п.1 розділу 6 Порядку №608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Отже, із наведених положень Порядку №608 вбачається, що службове розслідування є самостійною процедурою, метою якої є повне, всебічне та об`єктивне встановлення обставин можливого правопорушення, причин та умов його вчинення, наявності або відсутності порушень вимог законодавства, ступеня вини військовослужбовця, а також надання командуванню можливості прийняти відповідне рішення у межах наданих повноважень.
При цьому, службове розслідування спрямоване не на встановлення кримінальної вини особи у розумінні кримінального процесуального законодавства, а на перевірку дотримання військовослужбовцем вимог службової дисципліни, належного виконання службових обов`язків та з`ясування обставин, які мають значення для прийняття рішення командуванням.
Таким чином, проведення службового розслідування не ставиться у залежність від наявності чи результатів кримінального провадження, оскільки дисциплінарна та кримінальна відповідальність є самостійними видами юридичної відповідальності та мають різну правову природу.
Відтак, суд погоджується з доводами позивача про те, що відповідач був зобов`язаний забезпечити повне, всебічне та об`єктивне проведення службового розслідування з наданням оцінки обставинам, викладеним у рапорті, чого фактично зроблено не було.
При цьому, зазначення в акті службового розслідування про те, що підтвердити порушення в діях чи бездіяльності командира військової частини НОМЕР_2 , які стали підставою для відкриття кримінального провадження №12025052030000435 від 04.09.2025 за фактом недбалого ставлення до військової служби в умовах воєнного стану, наразі неможливо у зв`язку з проведенням досудового розслідування, саме по собі не свідчить про належне проведення службового розслідування відповідно до вимог законодавства.
Суд зауважує, що позивач не оскаржує рішення, прийняте за результатами службового розслідування, яке може бути оскаржене військовослужбовцем, стосовно якого таке рішення ухвалене, а предметом даного спору є саме неналежний розгляд рапорту позивача та неналежне проведення службового розслідування.
При цьому, службове розслідування проводилося саме на підставі звернення позивача.
Посилання відповідача на дискреційні повноваження командира військової частини також не спростовує обов`язку забезпечити повне, всебічне та об`єктивне проведення службового розслідування відповідно до вимог Порядку №608.
Суд звертає увагу, що за змістом Порядку №608 службове розслідування проводиться з метою встановлення обставин можливого дисциплінарного проступку, причин та умов його вчинення, а також оцінки дій військовослужбовця з точки зору дотримання службової дисципліни. Водночас законодавство не ставить можливість проведення чи завершення службового розслідування у залежність від наявності обвинувального вироку суду у кримінальному провадженні.
Отже, суд доходить висновку, що відповідачем не забезпечено належного проведення службового розслідування відповідно до вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Порядку №608.
Відтак, суд обирає інший спосіб захисту та доходить висновку, що слід визнати протиправними дії, які полягають у неналежному проведенні службового розслідування , яке проведено на підставі рапорту датованого 13 листопада 2025 року та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно провести службове розслідування щодо обставин, викладених у рапорті датованого 13 листопада 2025 року у відповідності до вимог Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608.
Що ж до вимоги про прийняття рішення за наслідками проведення службового розслідування, то така задоволенню не підлягає, адже рішення приймається за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено.
Натомість у даному випадку судом встановлено саме факт неналежного проведення службового розслідування, що унеможливлює висновок про наявність достатніх підстав для зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення за його результатами.
За таких обставин належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача повторно провести службове розслідування з дотриманням вимог чинного законодавства.
Враховуючи наведену норму, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 1064,96 грн. судового збору підлягають відшкодуванню частково у розмірі 709, 98 (2/3 задоволених вимог). 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , які полягають у неналежному проведенні службового розслідування , яке проведено на підставі рапорту ОСОБА_1 датованого 13 листопада 2025 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно провести службове розслідування щодо обставин, викладених у рапорті ОСОБА_1 датованого 13 листопада 2025 року у відповідності до вимог Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608.
Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір 709, 98 грн. за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 )

Повний текст рішення сформовано 4.06.2026р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна