ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2636/26 Справа № 178/2746/24 	  	Головуючий у першій інстанції: Берелет В. В. Суддя-доповідач:  Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого – Красвітної Т.П., 
суддів:     Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,
за участю секретаря   Марченко С.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області у складі судді Берелет В.В. від 19 березня 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,– 

ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2024 року ТОВ «Коллект центр» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 були укладені кредитні договори: №010/0198/82/0764733 від 14.09.2016, №014/0198/82/0852628 від 14.02.2018, №014/380805/82/458452 від 18.09.2018. На виконання умов кредитних договорів банк надав відповідачу кредитні кошти, однак останній належним чином взяті на себе зобов`язання не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. 20.09.2019 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №114/2-19-F, відповідно до умов якого право вимоги за вказаними кредитними договорами перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». У подальшому, 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір відступлення права вимоги №10-01/2023, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги за вказаними кредитними договорами. Позивач зазначав, що заборгованість за договором №010/0198/82/0764733 від 14.09.2016 становить 20559,21 грн, з яких: 9028,23 грн – заборгованість за тілом кредиту, 11530,98 грн – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Станом на день звернення до суду заборгованість за договором №014/0198/82/0852628 від 14.02.2018 становить 134396,65 грн, з яких: 45848,51 грн – заборгованість за тілом кредиту, 63960,64 грн – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 20047,73 грн – заборгованість за нарахованими процентами після відступлення права вимоги, 4539,77 грн – заборгованість за пенею та/або штрафами. Також позивач зазначав, що заборгованість за договором №014/380805/82/458452 від 18.09.2018 становить 88499,48 грн, з яких: 26675,43 грн – заборгованість за тілом кредиту, 39883,83 грн – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 19344,65 грн – заборгованість за нарахованими процентами після відступлення права вимоги, 2595,57 грн – заборгованість за пенею та/або штрафами. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість за договором № 014/0198/82/0852628 у розмірі 134396,65 грн, за договором №014/380805/82/458452 у розмірі 88499,48 грн та за договором №010/0198/82/0764733 у розмірі 20559,21 грн.
Заочним рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованість у загальному розмірі 243455,34 грн та судовий збір у розмірі 2921,46 грн. у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, ставить питання про скасування заочного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 14.09.2016 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №010/0198/82/0764733, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту, який на дату укладення складає 5000,00 грн, максимальним розміром ліміту - 200000,00 грн, зі строком кредитування до 14.09.2020 року та сплатою процентів у розмірі 42 % річних (а.с. 25-26, 177-182). 
14.02.2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №014/0198/82/0852628, відповідно до умов якого позичальнику надано кредитні кошти в розмірі 49911,27 грн зі строком кредитування до 14.02.2024 року та сплатою процентів у розмірі 39,9 % річних (а.с. 21-23, 183-187). 
18.09.2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №014/380805/82/458452, відповідно до умов якого позичальнику надано кредитні кошти у розмірі 27728,48 грн зі строком кредитування до 18.09.2024 року та сплатою процентів у розмірі 42,9 % річних (а.с. 18-19, 191-194). 
Згідно п. 8.1 договорів №014/0198/82/0852628 та №014/380805/82/458452 кредитор у встановленому законодавством України порядку має право без згоди позичальника відступити свої права вимоги за цим договором будь-якій особі або обтяжити ці права будь-яким чином.
Пунктом 10.3 договорів №014/0198/82/0852628 та №014/380805/82/458452 сторони погодили, зокрема, що за прострочення будь-яких грошових зобов`язань за договором кредитор має право вимагати, а позичальник зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити останньому пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення.
20.09.2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №114/2-19-F, відповідно до якого первісний кредитор відступив право вимоги за вищевказаними кредитними договорами №010/0198/82/0764733, №014/0198/82/0852628 та №014/380805/82/458452 на користь ТОВ «Вердикт Капітал», що також підтверджується копією Реєстру боржників від 12.12.2019, витягами з Реєстру боржників від 12.12.2019 та витягом з Реєстру боржників від 16.01.2020, та копією платіжного доручення №1 від 12.12.2019 (а.с.50-56). 
10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір відступлення права вимоги №10-01/2023, відповідно до якого право вимоги за кредитними договорами №010/0198/82/0764733, №014/0198/82/0852628 та №014/380805/82/458452 перейшло до ТОВ «Коллект центр», що також підтверджується копіями Реєстрів боржників та акту зарахування зустрічних однорідних вимог (а.с. 57-61). 
Відповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованості, станом на 30.10.2024 позивачем нарахована заборгованість: 
за кредитним договором №010/0198/82/0764733 від 14.09.2016 року в розмірі 20559,21 грн, з яких 9028,23 грн – заборгованість за тілом кредиту, 11530,98 грн – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 10.01.2023 (а.с. 44); 
за кредитним договором №014/0198/82/0852628 від 14.02.2018 року в розмірі 134396,65 грн, з яких 45848,51 грн – заборгованість за тілом кредиту, 63960,64 грн – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 10.01.2023, 20047,73 грн – заборгованість за нарахованими процентами після відступлення права вимоги з 10.01.2023 по 03.10.2024, 4539,77 грн – заборгованість за пенею (а.с. 43); 
за кредитним договором №014/380805/82/458452 від 18.09.2018 року в розмірі 88499,48 грн, з яких: 26675,43 грн – заборгованість за тілом кредиту, 39883,83 грн – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 10.01.2023, 19344,65 грн – заборгованість за нарахованими процентами після відступлення права вимоги з 10.01.2023 по 03.10.2024, 2595,57 грн – заборгованість за пенею (а.с. 44 зворот). 
Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 
Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У частині 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. 
Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Відповідний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15. 
Разом з тим, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 
Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року. 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши укладення між АТ «Райффайзен Банк Аваль» і  ОСОБА_1 кредитних договорів №010/0198/82/0764733 від 14.09.2016, №014/0198/82/0852628 від 14.02.2018 та №014/380805/82/458452 від 18.09.2018, права вимоги за якими в подальшому були передані на користь позивача; враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо погашення заборгованості, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованості: 
за кредитним договором №010/0198/82/0764733 від 14.09.2016 у загальному розмірі 11759 (одинадцять тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять) грн 97 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 9028,23 грн, заборгованості за відсотками в сумі 2731,74 грн у межах строку кредитування по 14.09.2020; 
за кредитним договором №014/0198/82/0852628 від 14.02.2018 у загальному розмірі 134396 (сто тридцять чотири тисячі триста дев`яносто шість) 65 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 45848,51 грн, заборгованості за відсотками - 84008,37 грн, пені - 4539,77 грн; 
за кредитним договором №014/380805/82/458452 від 18.09.2018 у загальному розмірі 88499 (вісімдесят вісім тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) грн 48 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 26675,43 грн, заборгованості за відсотками - 59228,48 грн, пені - 2595,57 грн. 
Підстави для стягнення з відповідача на користь позивача за договором №010/0198/82/0764733 від 14.09.2016 процентів за користування кредитом за межами строку кредитування у період з 15.09.2020 по 09.01.2023 включно на суму 8799,24 грн відсутні (а.с. 43 зворот). 
Зазначена вище заборгованість підтверджується представленими позивачем розрахунками заборгованості, які є арифметично правильними та не спростовані відповідачем, а також виписками з особових рахунків. 
Колегія звертає увагу, що відповідач, згідно змісту апеляційної скарги, не заперечує фактів укладення ним кредитних договорів №010/0198/82/0764733 від 14.09.2016, №014/0198/82/0852628 від 14.02.2018 та №014/380805/82/458452 від 18.09.2018 з АТ «Райффайзен Банк Аваль» та отримання кредитних коштів. Про застосування позовної давності відповідачем не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи.
Доводи апелянта, що за договором від 14.09.2016 року №010/0198/82/0764733 було погоджено кредитний ліміт лише на суму 5000,00 грн не приймається до уваги судом, адже за умовами договору також погоджено максимальний розмір ліміту - 200000,00 грн. 
Щодо обґрунтувань апеляційної скарги про недоведеність позивачем переходу до нього права вимоги за кредитними договорами, колегія зазначає наступне. 
У постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо). 
Як установлено судом, позивачем надані належні та допустимі докази відступлення йому права вимоги за вказаними вище кредитними договорами, зокрема, копії договорів факторингу та відступлення права вимоги від АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ТОВ «Вердикт Капітал», а потім від ТОВ «Вердикт Капітал» до позивача, копії додатків до цих договорів (Реєстрів боржників) та копію платіжного документу про сплату новим кредитором первісному вартості обумовленої ціни продажу, копію акту зарахування зустрічних однорідних вимог. 
Відповідачем не надано доказів оспорювання вказаних вище договорів про відступлення прав вимоги, визнання їх недійсними повністю або частково, тощо; клопотань про витребування відповідних доказів судом - не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи. 
Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц. 
Доводи апеляційної скарги, що матеріали справи не містять доказів видачі кредитних коштів є безпідставними, адже позивачем у суді першої інстанції надано виписки з особових рахунків, які є первинними бухгалтерськими документами та підтверджують факти видачі позичальнику кредитних коштів за вказаними вище трьома кредитними договорами. 
Посилання ОСОБА_1 , що надані банком виписки не містять підпису, колегія суддів відхиляє, оскільки позовну заяву подано через підсистему «Електронний суд», а усі документи, що надійшли до суду через підсистему «Електронний суд», вважаються такими, що подані з використанням власного електронного підпису. 
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 11 вересня 2024 року у справі №591/6212/23. 
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність підстав для стягнення заборгованості за договором №014/0198/82/0852628 у зв`язку з невідповідністю дати укладення договору, колегія суддів зазначає таке.
Як убачається з матеріалів справи, у позовній заяві позивачем зазначено дату укладення договору №014/0198/82/0852628 - 21.06.2017, тоді як наданий до суду кредитний договір укладений 14.02.2018. Разом із тим номер кредитного договору, його сторони, умови кредитування та розрахунок заборгованості є тотожними. Представник позивача у судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що зазначення іншої дати укладення договору є технічною помилкою при оформленні позовної заяви.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що допущена позивачем помилка у даті укладення договору сама по собі не свідчить про відсутність між сторонами кредитних правовідносин та не спростовує наявності заборгованості відповідача за договором №014/0198/82/0852628 від 14.02.2018. 
Відповідно до частини 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Разом із тим колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення у повному обсязі процентів за договором №010/0198/82/0764733 від 14.09.2016. З матеріалів справи вбачається, що строк кредитування за вказаним договором визначений до 14.09.2020. Однак позивачем здійснено нарахування процентів і після спливу встановленого договором строку кредитування.
Зважаючи на незастосування судом першої інстанції положень матеріального закону, що підлягав застосуванню, який має істотне значення для правильного вирішення спору, колегія дійшла висновку про наявність підстав для виходу за межі апеляційної скарги, скасування рішення місцевого суду й постановлення нового судового рішення у цій справі. 
Крім того, суд першої інстанції, задовольняючи позов, стягнув із відповідача загальну суму заборгованості без визначення окремих сум за кожним кредитним договором та без встановлення та наведення складових такої заборгованості. 
За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10 ст. ст. 141 ЦПК України). 
Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, на відповідача покладаються судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви (2921,46 грн), пропорційно задоволеним позовним вимогам (96,38%) в сумі 2815,70 грн (а.с. 71). 
На позивача покладаються судові витрати у вигляді сплаченого відповідачем судового збору при поданні заяви про перегляд заочного рішення (605,60 грн) та апеляційної скарги (5477,74 грн), пропорційно залишеним без задоволення вимогам (6083,34 грн х 3,62%) в сумі 220,21 грн (а.с. 98, 146). 
Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача (сторона, на яку покладено більшу суму судових витрат) різницю сум на користь позивача у розмірі 2595,49 грн (2815,70 грн - 220,21 грн). 
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, суд, –

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково. 
Заочне рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2025 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (код ЄДРПОУ 44276926) заборгованість за кредитним договором №010/0198/82/0764733 від 14.09.2016 у загальному розмірі 11759 (одинадцять тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять) грн 97 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 9028,23 грн, заборгованості за відсотками - 2731,74 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (код ЄДРПОУ 44276926) заборгованість за кредитним договором №014/0198/82/0852628 від 14.02.2018 у загальному розмірі 134396 (сто тридцять чотири тисячі триста дев`яносто шість) 65 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 45848,51 грн, заборгованості за відсотками - 84008,37 грн, пені - 4539,77 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (код ЄДРПОУ 44276926) заборгованість за кредитним договором№014/380805/82/458452 від 18.09.2018 у загальному розмірі 88499 (вісімдесят вісім тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) грн 48 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 26675,43 грн, заборгованості за відсотками - 59228,48 грн, пені - 2595,57 грн. 
У задоволенні позовних вимог в іншій частині – відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (код ЄДРПОУ 44276926) судові витрати у розмірі 2595 (дві тисячі п`ятсот дев`яносто п`ять) грн 49 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді А.В. Гапонов

Л.П. Никифоряк