154/655/26 
2/154/777/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.05.2026 Володимирський міський суд Волинської області під головуванням судді Пустовойт Т.В., при секретарі судового засідання Мазій І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

У С Т А Н О В И В :

16.02.2026 в провадження Володимирського міського суду Волинської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СВЕА ФІНАНС» (далі ТОВ «СВЕА ФІНАНС») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.01.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» (далі - ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2023633 про надання споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію».

ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов,язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на карту позичальника № НОМЕР_1 , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. Отже позичальником було отримано кредит в загальній сумі 10000,00грн.
Відповідач виконував взяті на себе зобов,язання з істотними порушеннями умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, не в повному обсязі або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.

30.09.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 01.02-39/29, відповідно до умов якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказані у додатку (Реєстрі боржників), а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» прийняло права такої вимоги.

Відповідно до додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № 01.02-39/29 від 30.09.2025 ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2023633 в сумі 28699,99грн, з яких 7899,99грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15800грн сума заборгованості за відсотками, 5000грн - пеня.

Всупереч умов кредитного договору, відповідач не виконав свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» в сумі 28699,99грн, з яких 7899,99грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15800грн сума заборгованості за відсотками, 5000грн - пеня.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27.02.2024 року відкрито провадження в справі. Призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

09.10.2024 ухвалою суду здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження у розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 24.02.2026 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача адвокат Свередюк Ю.А., яка діє на підставі ордеру №1176075 від 25.02.2026, скориставшись своїм правом та направила до суду відзив в якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково. Посилаючись на вимоги ч.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», вказав, він є військовослужбовцем та з 06.10.2023 по теперішній час проходить військову службу по мобілізації, а тому штрафні санкції та проценти за користування кредитом не можуть нараховуватись. Враховуючи сплачені ним кошти в розмірі 8000,01грн, заборгованість по кредиту складає 1999,99грн,(10000грн - 8000,01грн), у зв,язку з чим просить позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» 1999,99грн заборгованість за кредитним договором. Розгляд справи проводити у відсутності сторони відповідача. Також вказала, що орієнтовний розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу складає 5000грн.

Представник позивача також направив до суду відповідь на відзив в якому зазначив, що враховуючи наведені відповідачем норми законодавства та документальне підтвердження статусу відповідача, погоджується з його позицією щодо перерахунку боргу та не заперечує проти задоволення позову в межах визнаної відповідачем суми в розмірі 1999,99грн.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Фактичні обставини справи встановлені судом.
Судом встановлено, що 14.01.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» (далі - ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2023633 про надання споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію».

Після того, як відповідачем було здійснено реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора і заповнено електрону заявку на отримання споживчого кредиту на сайті первісного кредитора в мережі інтернет, що перебуває за адресою https://selfiecredit.ua/, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір №2023622про надання споживчого кредиту у вигляді розміщення в особистому кабінеті позичальника на сайті повного тексту кредитного договору за обраними позичальником в процесі оформлення параметрами терміну і суми кредиту.

14.01.2025 позичальник, після ознайомлення з пропозицією укласти кредитний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який містить всі істотні умови, і маючи технічну можливість відмовитись від підписання договору виразив однозначну згоду шляхом натискання відповідної кнопки в ІТС первісного кредитора. Зі своєї сторони ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» направило 14.01.2025 12:45:48 ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему на номер телефону НОМЕР_2 , який було зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, одноразовий ідентифікатор М233, котрий в свою чергу боржником було 14.01.2025 12:45:56 введено/відправлено первісному кредитору у відповідному розділі ІТС, чим він прийняв пропозицію щодо укладення договору №2023633 на умовах визначених офертою.

Відповідно до Розділу 1 кредитного договору, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» надає позичальнику кредит в гривні, а споживач зобов,язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов,язки, передбачені договором.
Кредит надається строком на 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1%.

ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов,язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на карту позичальника № НОМЕР_1 , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. 

Отже позичальником було отримано кредит в загальній сумі 10000,00грн.

Відповідач здійснював часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2023633 від 14.01.2025,шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за кредитним договором. Останній платіж здійснено 14.03.2025 в сумі 5000,00грн.

30.09.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 01.02-39/29, відповідно до умов якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказані у додатку (Реєстрі боржників), а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» прийняло права такої вимоги.

Відповідно до додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № 01.02-39/29 від 30.09.2025 ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2023633 в сумі 28699,99грн, з яких 7899,99грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15800грн сума заборгованості за відсотками, 5000грн - пеня.

Всупереч умов кредитного договору, відповідач не виконав свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» в сумі 28699,99грн, з яких 7899,99грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15800грн сума заборгованості за відсотками, 5000грн - пеня.

Застосовані судом норми права, мотиви та висновки суду щодо їх застосування.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).
Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно частин 1,2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Необхідно, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.
В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Таким чином, судом встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення та отримання відповідачем, за умовами кредитного договору кредит 10000,00 грн.
Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору позики та кредитного договору (ст. 638 ЦК України).
Тобто, відповідач не спростував презумпцію правомірності договору, тому всі обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Крім цього, відповідач визнає, що не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів всупереч умов договору позики первісному кредитору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Судом встановлено, що у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, відповідач не виконав своїх зобов,язань, Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, ОСОБА_1 не здійснив погашення існуючої заборгованості у повному обсязі. Розмір заборгованості позичальника за кредитним договором № 2023633 від 14.01.2025 станом на подачу позовної заяви за даним правочином, склала 28699,99грн, з яких 7899,99грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15800грн сума заборгованості за відсотками, 5000грн - пеня.
Заперечуючи стягнення складових заборгованості за відсотками та пенею, сторона відповідача посилається на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому проценти не підлягають нарахуванню та стягненню.
Суду представлено військовий квіток серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 , з якого вбачається, що відповідач з 06 жовтня 2023 на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69 від 24.02.2022 призваний у Збройні Сили України на військову службу за мобілізацією та відправлений для подальшого проходження служби до ВЧ НОМЕР_4 і по теперішній час.
Також суду представлена довідка ВЧ НОМЕР_4 від 07.01.2026 за №9 , що солдат ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом по мобілізації у ВЧ НОМЕР_4 з 06 жовтня 2023 по теперішній час.
Згідно з п. 19 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30 березня 2021 року № 1357-IX, який набрав чинності 23 квітня 2021 року пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції: «15. Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».
Останніми змінами, які набрали чинності 19 серпня 2022 року пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено словами «крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля».
Відповідно до абз. 5 ст. 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 дійшла висновку, що навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.
На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, який продовжувався і діє на час розгляду справи. Тобто, введення та продовження строку воєнного стану у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України було визначено в законодавчому порядку і також є особливим періодом.
Згідно із роз`ясненнями Національного банку України у листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
Відповідно до роз`яснень Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України Міністерства оборони України (лист від 01.02. 2019 №321/722) зазначено, що документом, який підтверджує призов та проходження військової служби військовослужбовцем з початку і до закінчення особливого періоду, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних є військовий квиток, в якому в відповідних розділах здійснюються службові відмітки.
З огляду на те, що відповідач перебуває на військовій службі у Збройних Силах України, він має право на визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільги, гарантії та компенсації, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, на звільнення від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом, штрафні санкції та пеню за невиконання зобов`язань за кредитним договором.
При цьому п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише, при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
Наведене узгоджується з правовими висновками ВС від 26 грудня 2018 року справа № 522/12270/15, від 14 травня 2021 року справа № 502/1438/18, від 24 лютого 2022 року справа № 591/4698/20, від 12 травня 2022 року справа № 336/512/18, від 18 січня 2023 року справа № 642/548/21.
Застосування приписів п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед банківською установою, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність банку щодо наявності в особи спеціального статусу.
Положення п. 15 ст. 14 Закону не обмежують своє застосування виключно щодо позичальників за кредитними зобов`язаннями, поширюють свою дію на усі випадки нарахування санкцій та процентів за невиконання будь-яких зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, в тому числі банками.
ОСОБА_1 з 06.10.2023 та станом на час розгляду справи має статус військовослужбовця Збройних Сил України, а тому на нього поширювались пільги, передбачені п.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», отже він має право на визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільги, гарантії та компенсації, зокрема, на звільнення від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом, штрафні санкції та пеню за невиконання зобов`язань за кредитним договором.
Представник позивача, що враховуючи наведені відповідачем норми законодавства та документальне підтвердження статусу, погодився з його позицією щодо перерахунку боргу та не заперечував проти задоволення позову в межах визнаної відповідачем суми в розмірі 1999,99грн.

Сторони узгодили, і це підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №2023633 від 14.01.2025, що відповідачем сплачені кошти в розмірі 8000,01грн, заборгованість по кредиту складає 1999,99грн,(тіло кредиту 10000грн - 8000,01грн).
Аналізуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню лише залишок по тілу кредиту за кредитним договором №2023633 від 14.01.2025 в розмірі 1999,99грн., а тому позов слід задовольнити частково на вказану суму.
При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 2662,40 згідно платіжної інструкції від 30.01.2026 за №1321.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 775,20 грн.
При розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 28699,99 грн. і задоволено на суму 1999,99 грн., тобто на 6,9% (1999,99 х100: 28699,99).
Таким чином, з ОСОБА_1 на корить ТОВ «СВЕА ФІНАНС» слід стягнути 183,50 грн. (2662,40х6,9%) судового збору.
Керуючись ст.ст. 203, 204, 207, 526, 625, 629, 638, 1050, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 141, 223, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СВЕА ФІНАНС» (адреса місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул.Іллінська, 8, код ЄДРПОУ 37616221) заборгованість за кредитним договором №2023633 від 14.01.2025 в розмірі 1999(одна тисяча дев,ятсот дев,яносто дев,ять),99грн. основного боргу. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СВЕА ФІНАНС» (адреса місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул.Іллінська, 8, код ЄДРПОУ 37616221) судовий збір у сумі 183(сто вісімдесят три),50грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. 

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:    Тетяна ПУСТОВОЙТ