Єдиний унікальний номер 725/10585/25 
Номер провадження 2/725/3940/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2026 
Чернівецький районний суд міста Чернівців у складі: 
Головуючого судді - Галичанського О.І.,
при секретарі - Тарновецькій Х.Ю. 
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника Чернівецької міської ради ( код ЄДРПОУ 02885592 , адреса : площа Центральна, 1 м. Чернівці ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання відома адреса проживання : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення безпідставно збережених коштів ,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду із вказаними вище позовом .
Позовні вимоги мотивує тим, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, за ОСОБА_1 зареєстровано право спільної часткової власності на нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_2 .Зазначене нерухоме майно розміщене на земельній ділянці площею 0,4699 га (кадастровий номер 7310136600:31:001:0162),яка є землею комунальної форми власності.
Листами Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради неодноразово повідомлялося ОСОБА_1 про необхідність оформлення правовстановлюючих документів на землю.
На підставі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Департаментом урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради проведено розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю без належних на те правових підстав у період з 13.12.2024 по 14.07.2025 на суму 61800,99 грн .
Вказує, що відповідач , не сплачуючи плату за користування земельною ділянкою, за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свій дохід, а позивач втратив належне йому майно (кошти від орендної плати). Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави, за рахунок власника цієї ділянки, зберіг у себе кошти, що мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.
Враховуючи наведене, уточнюючи позовні вимоги , просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Чернівецької міської ради безпідставно збережені кошти за користання земельною ділянкою без правовстановлюючих документів у сумі 31800,99 грн. та судові витрати.
Представник позивачав судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву, в якій просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася.Про причини неявки не повідомила. Відзиву на позовну заяву не подано.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16 зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає , що необхідності подальшого відкладення розгляду справи немає, вирішення спору можливе у відповідному судовому засіданні без участі сторін , виходячи з наступного. 
Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Спір між сторонами виник із приводу користування ОСОБА_1 земельною ділянкою, по АДРЕСА_2 , площею 0,4699 га (кадастровий номер 7310136600:31:001:0162), яка є землею комунальної форми власності.
Судом встановлено , що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нежитлові приміщення, за адресою АДРЕСА_2 .
Зазначене нерухоме майно розміщене на земельній ділянці площею 0,4699 га, яка являється землею комунальної форми власності.
Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин направив відповідачу листи щодо необхідності укладення правовстановлюючих документів щодо оренди землі .
Загальна сума безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю за період з 13.12.2024 по 14.07.2025 року становить 61800,99 гривень , що встановлено з відповідного розрахунку розробленого та затвердженого директором департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради. 
Згідно платіжних інстукцій від 25.02.2026 та від 16.03.2026 ОСОБА_1 сплачено 20000,00 гривень на рахунок Чернівецької міської ради, призначення платежу «кошти за користування земельною ділянкою» . 
Враховуючи часткову оплату відповідачкою суми коштів за користування землею , представником позивача зменшено позовні вимоги у цій частині.
Оскільки, відповідачкою частково сплачено суму коштів після відкриття провадження по даній справі , суд розцінює даний факт як не заперечення позовних вимог та фактичну згоду із розрахунком вказаної у позові сумою шкоди.
За змістом ст. ст.13,14 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Земельне законодавство базується на принципах забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення гарантій прав на землю (п.п. «б», «ґ» ч. 1ст. 5 ЗК України).
До загальних засад цивільного законодавства відноситься справедливість, добросовісність та розумність. (п. 6 ч. 1ст. 3 ЦК України).
Згідност. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. 
У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.
Положеннями статті 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону (ст. 206 Земельного кодексу України, далі -ЗК України).
Оренда землі- це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст. 1 ЗУ «Про оренду землі»).
Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди (ч. 1ст. 21 названого Закону).
Позивач у даній справі має надати докази існування протягом зазначеного в позові періоду земельної ділянки як об`єкта цивільних прав у розумінні та визначенні земельного законодавства, а також обґрунтованість розрахунку стягуваної суми (збереженого відповідачем за рахунок позивача майна (коштів).
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №922/392/18, від 07.02.2019 у справі №922/3639/17, від 06.02.2018 у справі №923/921/17.
Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. (ч.ч. 1-2ст. 1212 ЦК України).
Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна (ст. 1213 ЦК України).
Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єкту нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщений.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач користується спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави.
На підставі з`ясованих обставин справи, підтверджених належними та допустимими доказами, перевіреними в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги Чернівецької міської ради обґрунтовані та підлягають задоволенню.
У відповідності дост. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по справі.
Щодо клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду , слід зазначити наступне .
Положеннями ч.1 ст.435 ЦПК України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
За змістом ч.3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
З аналізу положень ст. 435 ЦПК України слідує, що розстрочка - це надання боржникові права проводити виконання рішення у частинах і в строки, встановлені судом.
Законом встановлено, що критерієм визначення підстав для розстрочки виконання рішення є обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішити питання про їх наявність з урахуванням всіх обставин справи, а також прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження.
Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.
Обставинами, які ускладнюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді та безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому.
Вирішуючи питання розстрочки виконання рішення, суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів.
Відповідно до вимог ч. 5ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, суд враховує, що відповідачка належним чином не обґрунтувала підстави для розстрочення виконання рішення суду, не надала належних та допустимих доказів на підтвердження скрутного матеріального становища.
За вказаних підстав, суд вважає, що у задоволенні клопотання відповідачки про розстрочку виконання рішення суду слід відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю.
Одночасно з цим суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до положень ст.435 ЦПК України він має право після ухвалення рішення звернутися до суду із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду.
Керуючись ст.ст. 12, 92, 93, 116, 118, 123, 125 ЗК України, ст.ст. 4, 5, 10, 18, 80, 89, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ : 
Позов Чернівецької міської ради задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 остання відома адреса проживання : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Чернівецької міської ради безпідставно збережені кошти за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів у сумі 31800,99 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 остання відома адреса проживання : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Чернівецької міської ради сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 гривень.
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чернівецького районного
суду міста Чернівців     Галичанський О. І.