Справа № 182/8257/25
2/195/339/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И
25.06.2026 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області 
Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Омеко М.В., за участі секретаря судових засідань Мартинової Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" в інтересах якої діє представник, адвокат Білий Віталій Сергійович до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
встановив:
Представник позивача звернувся до суду в інтересах ПАТ "Страхова компанія "УНІКА" з вищевказаним позовом та просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь шкоду, заподіяну внаслідок ДТП у розмірі 15 783.30 грн., судовий збір в розмірі 3 028.00 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5 000 грн., обгрунтовуючи наступним.
06.12.2024 року між ПрАТ "СК УНІКА" та ТОВ "ПОРШЕ ЛІЗИНГ Україна" було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу Шкода д.р.н. НОМЕР_1 . Договір було укладено відповідно до Закону України "Про страхування".
29.05.2025 р. в м.Запоріжжя сталося ДТП за участю транспортного засобу Кіа д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу Шкода д.р.н. НОМЕР_1 , внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб Шкода д.р.н. НОМЕР_1 , що був застрахований ПрАТ "СК УНІКА" за договором добровільного страхування наземного транспорту № 245001/4098/0004952.
Постановою Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 11.06.2025 року, ДТП сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 , ПДР України
На підставі заяви потерпілої особи, Договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі вимог Закону України "Про страхування", ПрАТ "СК "УНІКА" складено страховий акт та визначено розмір страхового відшкодування в сумі - 15 783.30 грн. 
Таким чином, позивач вважає що до ПрАТ "СК "УНІКА" перейшло право вимоги на отримання від винної особи компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Шкода д.р.н. НОМЕР_1 внаслідок ДТП , яка мала місце 29.05.2025 в м.Запоріжжя.
Представник позивача в позовних вимогах просить суд розглянути справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.
05.06.2026 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача, який просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних та достатніх доказів, які б беззаперечно підтверджували, що розмір шкоди становить саме 15 783,30 грн. Крім цього просить суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до розумного та співмірного розміру. Разом з відзивом надіслав до суду звіт автотоварознавчого дослідження оцінювача № 1273 від 25.12.2025. 
24.06.2026 року представник відповідача надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та без його участі.В своїй заяві просить суд позовні вимоги задовольнити частково, а саме в межах розміру збитків, встановлених висновком Товарознавого дослідження.
Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.
Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено 06.12.2024 року між ПрАТ "СК УНІКА" та ТОВ "ПОРШЕ ЛІЗИНГ Україна" було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу Шкода д.р.н. НОМЕР_1 . Договір було укладено відповідно до Закону України "Про страхування".
29.05.2025 р. в м.Запоріжжя сталося ДТП за участю транспортного засобу Кіа д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу Шкода д.р.н. НОМЕР_1 , внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб Шкода д.р.н. НОМЕР_1 , що був застрахований ПрАТ "СК УНІКА" за договором добровільного страхування наземного транспорту № 245001/4098/0004952.
На підставі заяви потерпілої особи, Договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі вимог Закону України "Про страхування", ПрАТ "СК "УНІКА" складено страховий акт та визначено розмір страхового відшкодування в сумі - 15 783.30 грн. 
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витарти , яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витратиякі особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно постанови Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 11.06.2025 року справа № 335/5458/25, провадження 3/335/1541/2025 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відповідно до ст. 27 ЗУ "Про страхування" та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до матеріалів справи, суд приходить до висновку, що відповідач не заперечує факту дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 29.05.2025 року, а також не заперечує факту здійснення позивачем страхового відшкодування за договором добровільного страхування.
Разом з тим відповідач не погоджується з розміром заявлених позовних вимог та вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами розмір шкоди у сумі 15 783,30 грн. 
Позивач обґрунтовує розмір шкоди рахунком-фактурою ТОВ «Інтеравто Груп Запоріжжя» №СФ-0000427 від 04.06.2025 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля визначена у сумі 15 783,30 грн.
Також зазначений розрахунок покладено позивачем в основу страхового акту та визначення розміру страхового відшкодування.
Розмір матеріального збитку, заподіяного транспортному засобу визначається на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 року за № 1335/5/1159 (далі – Методика). Згідно п. 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ (колісного транспортного засобу), та величини ВТВ (втрати товарної вартості).
З метою об`єктивного встановлення спричинених власнику транспортного засобу збитків, відповідачем було ініційоване Автотоварне дослідження спеціаліста, яке було виконане спеціалістом ОСОБА_2 , який має вищу освіту Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №394/2024 від 14.08.2024, виданого Фондом Державного майна України, кваліфікацію судового експерта (свідоцтво №234 від 09.06.2006. виданого Міністерством юстиції України). В результаті проведеного дослідження отримано Висновок спеціаліста № 1273 від 25.12.2025р., згідно якого: «Сума матеріального збитку завданого власникові автомобіля марки Skoda Octavia 412D, реєстраційний номер НОМЕР_3 ? 2024 р.в., на момент ДТП складає 8 119, 80 грн. (вісім тисяч сто дев`ятнадцять грн. 80 коп). 
Згідно із висновками зазначеного дослідження вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 8 119 грн 80 коп.
Зазначене дослідження виконане відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та містить детальний розрахунок необхідних ремонтних робіт і матеріалів.
Таким чином, у матеріалах справи наявні два різні розрахунки вартості усунення пошкоджень транспортного засобу: - рахунок СТО, на який посилається позивач — 15 783,30 грн; - автотоварознавче дослідження, подане відповідачем — 8 119,80 грн.
Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в розмірі 8 119.80 грн.
Оскільки , згідно з статтями 76, 77, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а достатніми — докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи.
Верховний Суд у постанові від 05.02.2024 у справі №910/4149/21 зазначив, що у спорах про відшкодування шкоди саме на позивача покладається обов`язок довести належними, допустимими та достовірними доказами наявність шкоди та її розмір.
За таких обставин наявність у матеріалах справи спеціального дослідження, виконаного відповідно до Методики това рознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, свідчить про існування обґрунтованого спору щодо розміру шкоди та спростовує твердження про безспірність суми, заявленої позивачем до стягнення.
Проте, позивачем не надано належних та достатніх доказів, які б беззаперечно підтверджували, що розмір шкоди становить саме 15 783,30 грн.
Отже, заявлений позивачем розмір збитків є спірним та не може вважатися належним чином доведеним.
В частині заявлених вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступних висновків:
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Позивач на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу до позовної заяви додав (в копіях):
- договір доручення № 1ВНМ на правові послуги від 1.11.2023 року;
- додаткова угода № 1 до договору доручення № 1ВНМ на правові послуги від 1.11.2023 року;
- договір № 2/23ю про надання правової допомоги від 02.11.2023 року з додатком № 2 до договору про надання правової допомоги №2/23ю від 02.11.2023 року де в п.1 вказано номер страхової справи 37768, страховий акт 29160980487, страхувальник ТОВ "ПОРШЕ ЛІЗИНГ" , особа відповідальна за завданий збиток ОСОБА_3 , яка не стронною по справі!!;
- акт прийому-передачі наданих послуг № 1/37768
- копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ХС № 000229;
Правила розподілу судових витрат унормовано статтею 141 ЦПК України.
У постанові Верховного Суду від 10.08.2023 у справі № 759/17885/19 сформовано висновок, що випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною другою статті 141 ЦПК України, також визначені положеннями частин четвертої, п`ятої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою - п`ятою та дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами третьою – п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).
Враховуючи, що позивач не надав доказів фактичної оплати вартості виконаних послуг з надання професійної правничої допомоги згідно акту приймання-передачі послуг , у виді квитанції про сплату вартості послуг у заявленому розмірі, або платіжного доручення на перерахування обумовлених коштів, тому у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн. слід відмовити.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням часткового задоволення позову, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача у відшкодування судових витрат зі сплати судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, підлягає в розмірі 1544.28 грн. (8119.80*100/15783.30=51%; 51% від 3028 = 1544.28).
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 82, 141, 263-265, 268, 280-282, 355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 23, 1166, 1167, 1188, 1192, 1194 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" в інтересах якої діє представник, адвокат Білий Віталій Сергійович до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (ідентифікаційний код 20033533) шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 8 119 ( вісім тисяч сто девятнадцять) гривень 80 копійок .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (ідентифікаційний код 20033533) судовий збір в розмірі 1544.28 грн.
В решті заявлених позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" ,04112, м.Київ, вул. О.Теліги,6-В, корп.4, ідентифікаційний код 20033533.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя:	  	М. В. Омеко