ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2026	 	Справа № 904/4893/23 (904/6779/25)	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Камші Н.М., за участю секретаря судового засідання Бакаєвої А.О., розглянувши справу 

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область 
до Фізичної особи-підприємця Уергхі Анастасії Сергіївни, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область 
про стягнення заборгованості у загальному розмірі 1 852 703,40 грн. 

Представники:
від позивача: Єрашов І.Є.
від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Уергхі Анастасії Сергіївни (далі - відповідач), в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 1 852 703,40 грн., з якої: 1080 000, 00 грн. - сума основного боргу, 646 654,08 грн. - інфляційні втрати, 126 049,32 грн. - 3% річних, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 22 232, 44 грн. 
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2025 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" до розгляду в межах справи № 904/4893/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" (50099, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Церковна, буд.3, код ЄДРПОУ 35230823) та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 23.12.2025 о 15:00 год.
18.12.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити повністю в задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи власну правову позицію тим, що в 2019-му році між сторонами дійсно існували господарські правовідносини, в межах яких відповідач здійснювала послуги, а також отримувала товарно-матеріальні цінності. Відповідач погоджується з тим, що між сторонами укладалися договори про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, умови яких передбачали можливість повернення коштів не лише грошовими коштами, але й шляхом передачі товарно-матеріальних цінностей або надання послуг, при цьому строк повернення коштів договором встановлювався більше 5-ти років, однак зазначає, що примірників договорів у нього не збереглося. Відповідач зауважує, що в 2020-му році господарсько-фінансові відносини між сторонами були припинені та було проведено розрахунок, про що складений Акт звірки взаєморозрахунків від 01.07.2020, відповідно до якого у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем. На підставі вказаного відповідач заперечує проти нарахувань інфляційних втрат та 3% річних. 
Також, до відзиву додано заяву про розгляд справи без участі відповідача та клопотання від 16.12.2025 про допит свідка.
19.12.2025 до Господарського суду Дніпропетровської області від позивача надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, в якій він просить надати можливість його представнику взяти участь у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду.
22.12.2025 до Господарського суду Дніпропетровської області від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів надсилання заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції від 18.12.2025 № 02-09/179 на електронну адресу відповідача.
У підготовче засідання 23.12.2025 представники позивача та відповідача не з`явились, при цьому судом були враховані подані ними документи, з яких вбачається, що позивач та відповідач повідомлені про розгляд справи судом.
Розглянувши у вказаному засіданні клопотання відповідача про допит в якості свідка засновника та колишнього керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" ОСОБА_1 , судом, зокрема було зазначено, що з урахуванням неподання Фізичною особою-підприємцем Уергхі Анастасією Сергіївною до суду письмової заяви свідка, правові підстави для задоволення клопотання Фізичної особи-підприємця Уергхі Анастасії Сергіївни від 16.12.2025 у справі № 904/4893/23 (904/6779/25) про допит у якості свідка засновника та колишнього керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" ОСОБА_1 були відсутні.
Крім того, судом було відзначено, що позивачем відповіді на відзив на позовну заяву до суду не подано.
Враховуючи вказане, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2025 було постановлено про таке:
- клопотання Фізичної особи-підприємця Уергхі Анастасії Сергіївни від 16.12.2025 у справі № 904/4893/23 (904/6779/25) про допит у якості свідка засновника та колишнього керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" ОСОБА_1 - залишити без задоволення;
- відкласти підготовче засідання на 19.01.2026 о 10:00 год., яке відбудеться в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС; 
- запропонувати позивачу подати відповідь на відзив відповідача, документальне і нормативне обґрунтування викладених доводів; докази направлення копії відповіді на відзив відповідачу. 
26.12.2025 до Господарського суду Дніпропетровської області від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій він просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, зауважуючи на тому, що відповідач у відзиві на позовну заяву не надав належні та допустимі докази на спростування заявлених позивачем позовних вимог.
15.01.2026 до Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача надійшло клопотання, в якому він просить суд долучити до матеріалів справи нотаріально посвідчену заяву свідка ОСОБА_1 , датовану 13.01.2026, та врахувати такий документ при розгляді справи.
У подальшому судом було відзначено, що підготовче засідання, яке було призначено ухвалою суду від 23.12.2025 на 19.01.2026 не відбулося у зв`язку з відсутністю інтернет-зв`язку, а саме: відсутністю живлення обладнання постачальника послуги інтернет-зв`язку, що унеможливило використання хмарних сервісів для аудіо та відео фіксації судових засідань. Вказана обставина підтверджується Актом керівника апарату Господарського суду Дніпропетровської області № 1/26.
За вказаних обставин, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області 19.01.2026 підготовче засідання було призначене на 17.02.2026 о 10:00 год.
16.02.2026 до Господарського суду Дніпропетровської області від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких він додатково викладає власну правову позицію щодо акту взаємних розрахунків та зазначає, що відповідач надав суду недостовірну інформацію щодо стану розрахунків сторін.
У підготовче засідання 17.02.2026 з`явився представник позивача, представник відповідача у вказане засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
У вказаному засіданні судом були досліджені подані позивачем до суду 16.02.2026 додаткові пояснення у справі з доданими до них документами, за оцінкою яких судом було зазначено, що додані позивачем докази направлення додаткових пояснень відповідачу не відповідають процесуальним нормам щодо форми їх направлення (до електронного кабінету учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення), суд констатує про неналежність доданих позивачем до додаткових пояснень доказів їх направлення відповідачу.
За вказаних обставин, враховуючи відсутність належних доказів направлення додаткових пояснень відповідачу, а також відсутність заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву, суд вбачав підстави для відкладення підготовчого засідання.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2026 підготовче засідання було відкладено на 03.03.2026 та запропоновано позивачу подати належні докази направлення додаткових пояснень з додатками від 16.02.2026 відповідачу (до електронного кабінету учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення). 
У підготовче засідання 03.03.2026 з`явився представник позивача, представник відповідача у вказане засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
У вказаному засіданні, судом було відзначено, що відповідно до частин 1-2 статті 89 Господарського процесуального кодексу України свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти. Суд має право зобов`язати учасника справи, який подав заяву свідка, забезпечити явку свідка до суду або його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Якщо свідок без поважних причин не з`явився в судове засідання або не взяв участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, суд не бере до уваги його показання.
За викладеного, з урахуванням подання відповідачем 15.01.2026 заяви свідка, господарський суд прийшов до висновку про зобов`язання відповідача забезпечити участь свідка ( ОСОБА_1 ) у наступному судовому засіданні. 
Крім того, присутній у судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, повідомив господарський суд про можливість закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши в підготовчому засіданні 03.03.2026 пояснення представника позивача, суд вважав за можливе в порядку п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2026 постановлено наступне: 
- закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.03.2026 о 12:00 год., повідомлено про можливість участі представників учасників судового процесу в судовому засіданні, призначеному на 31.03.2026 о 12:00 год. в режимі відеоконференції з використанням підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС;
- зобов`язано Фізичну особу-підприємця Уергхі Анастасію Сергіївну забезпечити участь свідка ОСОБА_1 у судовому засіданні 31.03.2026 о 12:00 год.;
- попереджено свідка ОСОБА_1 про кримінальну відповідальність, передбачену статтею 384 Кримінального кодексу України, за завідомо неправдиві показання свідка.
13.03.2026 до суду від відповідача надійшла заява про виконання вимог ухвали суду, в якій відповідач повідомляє про те, що приймає зобов`язання щодо забезпечення участі свідка у судовому засіданні та зазначає, що свідок ОСОБА_1 має намір брати участь у судовому засіданні 31.03.2026 в режимі відеоконференції. 
13.03.2026 до суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача, в якій він просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі та розглянути справу без участі відповідача, за наявним матеріалами.
16.03.2026 до суду від ОСОБА_1 (свідка) надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, в якій він просить надати йому можливість взяти участь у судовому засіданні 31.03.2026 в режимі відеоконференції поза межами суду. 
У судове засідання 31.03.2026 з`явився представник позивача, представник відповідача у вказане засідання не з`явився, при цьому судом була врахована його заява про розгляд справи без участі відповідача, яка була задоволена судом. 
У судовому засіданні 31.03.2026 заслухано вступне слово позивача, з`ясовано обставини справи, досліджено докази, здійснено допит свідка в режимі відеоконференції.
Враховуючи обставини справи, господарський суд прийшов до висновку про необхідність відкладення судового засідання по розгляду справи по суті. 
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2026 постановлено про відкладення розгляду справи по суті на 05.05.2026 о 10:30 год. та повідомлено про можливість участі представників учасників судового процесу в судовому засіданні, призначеному на 05.05.2026 о 10:30 год. в режимі відеоконференції з використанням підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.
23.04.2026 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів, в якому він просить суд долучити до матеріалів справи докази повернення вимоги, яка була надіслана на адресу відповідача. 
29.04.2026 до суду від позивача надійшло клопотання про стягнення судових витрат, в якому він просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25 000,00 грн.
У судове засідання 05.05.2026 з`явився представник позивача, представник відповідача у вказане засідання не з`явився, при цьому судом врахована попередньо подана ним заява про розгляд справи без його участі.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. 
Крім того, у вказаному засіданні представник позивача заявив, що ним протягом 5-ти днів, згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України, буде подано клопотання про відшкодування судових витрат.
У порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 05.05.2026 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, - 

ВСТАНОВИВ: 

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2023 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи".
Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" (50099, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Церковна, буд.3, ідентифікаційний код 35230823) визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру у справі, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Клигіну Ірину Володимирівну.
У подальшому, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.03.2026 продовжено строк ліквідаційної процедури у справі № 904/4893/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" (50099, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Церковна, буд.3, ідентифікаційний код 35230823) та повноваження ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Клигіної І.В. на 6 місяців, до 25.09.2026. 
При цьому згідно з пунктом 8 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають, зокрема, справи про банкрутство (неплатоспроможність), у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на посаді посадових та службових осіб боржника. 
Відповідно до абзацу першого частини 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.
У відповідності до вказаних положень закону Товариство з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" звернулось до суду з позовом в межах справи № 904/4893/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" до Фізичної особи-підприємця Уергхі Анастасії Сергіївни про стягнення заборгованості у загальному розмірі 1 852 703,40 грн., яка складається з наступних сум: 1 080 000, 00 грн. - сума основного боргу, 646 654,08 грн. - інфляційні втрати, 126 049,32 грн. - 3% річних. 
У процесі ліквідаційної процедури ліквідатором під час здійснення своїх повноважень було встановлено, що ТОВ "Нові енергетичні системи" здійснило перерахування коштів на картковий банківський рахунок відповідача у загальному розмірі 1 629 000,00 грн.
Перерахування коштів було здійснене на картковий рахунок відповідача, відкритий у АТ "Сенс Банк", номер рахунку: НОМЕР_1 , у наступному порядку:
- 06.08.2019 на суму 6 000,00 грн. із призначенням платежу: "повернення фінансового безвідсоткового займу. Згідно угоди № 1 від 31.07.2019, без ПДВ";
- 21.08.2019 на суму 200 000,00 грн. із призначенням платежу: "повернення фінансової безвідсоткової допомоги. Згідно договору № 1 від 31.07.2019, без ПДВ";
- 21.08.2019 на суму 73 000,00 грн. із призначенням платежу: "повернення фінансового безвідсоткового займу. Згідно угоди № 1 від 31.07.2019, без ПДВ";
- 23.08.2019 на суму 195 000,00 грн. із призначенням платежу: "повернення фінансового безвідсоткового займу. Згідно угоди № 1 від 31.07.2019, без ПДВ";
- 08.11.2019 на суму 100 000,00 грн. із призначенням платежу: "фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 2 від 07.11.2019, без ПДВ";
- 26.11.2019 на суму 100 000,00 грн. із призначенням платежу: "фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 3 від 25.11.2019, без ПДВ";
- 26.11.2019 на суму 100 000,00 грн. із призначенням платежу: "фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 3 від 25.11.2019, без ПДВ";
- 27.11.2019 на суму 25 000,00 грн. із призначенням платежу: "фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 3 від 25.11.2019, без ПДВ";
- 27.11.2019 на суму 90 000,00 грн. із призначенням платежу: "фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 3 від 25.11.2019, без ПДВ";
- 28.12.2019 на суму 100 000,00 грн. із призначенням платежу: "фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 7 від 25.12.2019, без ПДВ";
- 28.12.2019 на суму 110 000,00 грн. із призначенням платежу: "фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 7 від 25.12.2019, без ПДВ";
- 28.12.2019 на суму 100 000,00 грн. із призначенням платежу: "фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 7 від 25.12.2019, без ПДВ";
- 28.12.2019 на суму 100 000,00 грн. із призначенням платежу: "фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 7 від 25.12.2019, без ПДВ";
- 28.12.2019 на суму 110 000,00 грн. із призначенням платежу: "фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 7 від 25.12.2019, без ПДВ";
- 28.12.2019 на суму 120 000,00 грн. із призначенням платежу: "фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 7 від 25.12.2019, без ПДВ";
- 28.12.2019 на суму 100 000,00 грн. із призначенням платежу: "фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 7 від 25.12.2019, без ПДВ".
Вказані відомості підтверджуються залученою до матеріалі справи банківською випискою по рахунку відповідача за період з 01.01.2018 по 31.12.021 (а.с.13).
При цьому згідно з вказаною банківською випискою відповідачем була повернута позивачу фінансова допомога у загальному розмірі 549 000,00 грн. у такому порядку:
- 01.08.2019 у сумі 149 000,00 грн. із призначенням платежу: "фінансова безвідсоткова поворотна допомога. Згідно договору № 1 від 31.07.2019, без ПДВ";
- 05.08.2019 у сумі 200 000,00 грн. із призначенням платежу: "фінансова безвідсоткова поворотна допомога. Згідно договору № 1 від 31.07.2019, без ПДВ";
- 23.08.2019 у сумі 200 000,00 грн. із призначенням платежу: "повернення помилково зарахованих коштів по плат. дорученню № 325 від 21.08.2019. Заява № 8 від 21.08.2019. Згідно заяви від ТОВ "НЕС" № 12 від 21.08.2019" (а.с. 13, а.с. 13, на звороті).
Враховуючи вказане позивач зазначає, що із аналізу банківської виписки вбачається, що на дату подання позовної заяви відповідачем не повернуто позивачу кошти у розмірі 1080 000,00 грн. (1 629 000,00 грн. (кошти, які були перераховані позивачем на рахунок відповідача) - 549 000,00 грн. (було повернуто відповідачем на рахунок позивача) за договорами (угодами) про фінансову допомогу № 1 від 31.07.2019, № 2 від 07.11.2019, № 3 від 25.11.2019, № 7 від 25.12.2019.
Позивач стверджує, що між ним та колишнім директором ТОВ "Нові енергетичні системи" ОСОБА_1 був укладений акт прийому-передачі матеріальних цінностей (документів), перелік яких вичерпний та вказаних вище спірних договорів фінансової допомоги серед цих документів виявлено не було.
У той же час, за твердженням позивача, між сторонами могли бути укладені договори позики (поворотної фінансової допомоги) у спрощений спосіб шляхом надання відповідачем позивачу пропозиції укласти договір, яка була прийнята останнім, адже внаслідок зазначеного вчинено дії на виконання такого договору, що підтверджується перерахуванням грошових коштів на користь Фізичної особи-підприємця Уергхі Анастасії Сергіївни.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем здійснено перерахування коштів на картковий банківський рахунок відповідача у загальному розмірі 1 629 000,00 грн., а відповідачем повернуто позивачеві грошові кошти лише у розмірі 549 000,00 грн.
У зв`язку з встановленням вказаних обставин ліквідатором у процесі ліквідаційної процедури було направлено відповідачеві вимогу вих. № 02-09/166 від 15.09.2025 про сплату заборгованості, в якій позивач пропонував відповідачеві з метою досудового врегулювання спору протягом 7-ми днів з дня отримання даної вимоги сплатити заборгованість у розмірі 1080 000,00 грн. (а.с.17).
Проте, ФОП Уергхі А.С. вимогу не було задоволено, відповіді також надано не було.
Позивач зазначає, що відповідачем не повернуто грошові кошти у повному обсязі в сумі 1 080 000,00 грн., надані як позика згідно з договорами про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, внаслідок чого Товариство з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" звернулось до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Уергхі Анастасії Сергіївни, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 1 852 703,40 грн., яка складається з наступних сум: 1 080 000, 00 грн. - сума основного боргу, 646 654,08 грн. - інфляційні втрати, 126 049,32 грн. - 3% річних. 
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частиною 1 ст. 641 Цивільного кодексу України встановлено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
У відповідності до ч. 1 ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Судом встановлено, що позивачем було здійснено перерахування коштів на картковий рахунок відповідача, а відповідачем повернуті грошові кошти позивачеві на підставі договорів позики (безвідсоткової поворотної фінансової допомоги).
Так, відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із п.п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.
Поняття "Поворотна фінансова допомога" як за своїм нормативно визначеним змістом, так і за тим змістом, який у нього вкладається суб`єктами господарських правовідносин у звичайному діловому обороті, відповідає поняттю "позика", що міститься у статті 1046 Цивільного кодексу України.
У цій правовій нормі обумовлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Порівняння диспозицій наведених норм права дає підстави стверджувати про наявність спільних ознак правових відносин та, відповідно, несуперечливе правове регулювання. Отже, договір поворотної фінансової допомоги за своєю правовою природою є договором позики, а тому під час вирішення спору потрібно керуватися положеннями Цивільного кодексу України, що регулюють правовідносини, які виникли з договору позики.
Відповідна правова позиція щодо кваліфікації договору поворотної фінансової допомоги викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 27.03.2023 № 357/1771/21.
Також, у Податковому кодексі України конкретизовано, що поворотною фінансовою допомогою є сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення (п. 14.1.257 Податкового кодексу України).
На це ж визначення посилається Верховний Суд у своїх позиціях, до прикладу, у постанові від 06.04.2021 у справі № 826/12608/15.
Положеннями частин 1-3 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Предметом позову у цій справі є матеріально - правова вимога про стягнення за договорами про надання поворотної фінансової допомоги заборгованості у загальному розмірі 1 852 703,40 грн., яка складається з наступних сум: 1 080 000, 00 грн. - сума основного боргу, 646 654,08 грн. - інфляційні втрати, 126 049,32 грн. - 3% річних. 
Слід відзначити, що договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 598 та статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
При цьому доказів досягнення сторонами згоди щодо строку повернення грошових коштів за договорами позики матеріали справи не містять, отже строк їх повернення сторонами не було встановлено.
Таким чином, в даному випадку підлягають застосуванню положення частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, відповідно до яких, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
У відповідності до вказаної норми закону позивачем було направлено відповідачеві вимогу вих. № 02-09/166 від 15.09.2025 про сплату заборгованості, в якій позивач пропонував відповідачеві з метою досудового врегулювання спору протягом 7-ми днів з дня отримання даної вимоги сплатити заборгованість у розмірі 1 080 000, 00 грн. (а.с.17).
Вказана вимога була надіслана позивачем засобами поштового зв`язку у відправленні №6502100726650 за офіційним місцезнаходженням відповідача, докази чого наявні в матеріалах справи (а.с. 17, на звороті).
Однак, вказане поштове відправлення було повернуто 02.10.2025 за зворотною адресою у зв`язку із закінченням всиновленого терміну зберігання, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія конверту даного відправлення (а.с.160).
У той же час, суд відзначає, що позивач належним чином направив відповідачу вимогу, а відповідач не забезпечив отримання вказаного поштового відправлення за своєю юридичною адресою.
При цьому відповідно до пункту 76 Правил для отримання поштових відправлень користувачі послуг поштового зв`язку повинні забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил.
В аспекті зазначеного господарський суд вважає за доцільне звернутись до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява №24003/07, п. 33, 08.12.2016).
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/10965/17, 03.12.2018 у справі № 904/5995/16 та ухвалі Верховного Суду від 06.03.2020 у справі № 911/1974/18.
Виходячи з принципів розумності та справедливості і не допускаючи проявів надмірного формалізму, оцінивши всі вказані обставини в їх сукупності, враховуючи принцип вірогідності доказів, а також факт звернення позивача із позовом до суду щодо стягнення суми заборгованості, факт часткового повернення відповідачем грошових коштів позивачеві, а також факт завчасного направлення позивачем вимоги відповідачу, чим було надано можливість відповідачу добровільно її виконати, господарський суд приходить до висновку, що строк повернення грошових коштів фінансової допомоги у сумі 1 080 000, 00 грн. є таким, що настав, у зв`язку з чим суд вважає наявність заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 1 080 000, 00 грн. обґрунтованою та підтвердженою належними доказами.
Доказів повернення відповідачем отриманих грошових коштів в сумі 1 080 000, 00 грн. за договором матеріали справи не містять.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положеннями статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повного та своєчасного повернення грошових коштів у строк визначений у вимозі не виконав, внаслідок чого було допущено прострочення у виконанні грошового зобов`язання, а тому позивач обґрунтовано звернувся з позовом про стягнення несплаченої суми основного боргу.
При цьому суд критично оцінює долучений відповідачем до матеріалів справи Акт звірки взаєморозрахунків від 01.07.2020 (а.с.39), з огляду на таке. 
Верховний Суд у своїх постановах, неодноразово зазначав, що акт звірки розрахунків не є належним доказом саме факту здійснення будь-яких господарських операцій, натомість може підтверджувати наявність заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо.
При цьому суд враховує, що відповідно до практики Верховного Суду (постанови від 18.09.2019 у справі № 904/5545/18, від 27.07.2018 у справі № 905/1141/16, так і в постановах від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 10.09.2019 у справі № 916/2403/18, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18) акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.
Тобто, сам лише акт звірки, підписаний уповноваженими на його підписання особами не може бути достатнім доказом заборгованості, якщо інформація, відображена в ньому не підтверджена первинними документами.
Наявний в матеріалах справи Акт звірки взаєморозрахунків від 01.07.2020 дійсно містить підписи сторін та скріплений печатками позивача та відповідача, однак не підтверджений відповідними первинними документами.
Крім того, допитаний під час розгляду справи свідок ОСОБА_1 , який був керівником підприємства позивача, також не зміг у повній мірі підтвердити свої свідчення щодо належності господарських операцій, які відображені у наданому відповідачем акті звірки взаєморозрахунків. 
ОСОБА_1 не пояснив суду, з яких причин відсутні господарські договори, первинні бухгалтерські документи щодо постачання товару, які підтверджують правовідносини з відповідачем, та чому вони не передані у встановленому порядку ліквідатору.
Отже, суд розцінює наданий відповідачем Акт звірки взаєморозрахунків від 01.07.2020 як такий, що не є належним доказом факту повернення грошових коштів позивачеві.
Враховуючи вказане, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 1 080 000, 00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Також, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з січня 2022 року по жовтень 2025 року у сумі 646 654,08 грн., а також 3% річних за період прострочення з 01.01.2022 по 21.11.2025 у сумі 126 049,32 грн. 
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, на підставі яких позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат на 3% річних у заявлених періодах, суд зазначає наступне.
З огляду на відсутність підтвердження настання строку повернення грошових коштів за спірними договорами фінансової допомоги, в даному випадку підлягають застосуванню положення частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, відповідно до яких, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Судом вище встановлено, що вимога про повернення грошових коштів фінансової допомоги вважається врученою відповідачеві - 02.10.2025, відтак строк початку прострочення виконання зобов`язання настає з 10.10.2025, на підставі чого заявлені позивачем вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних підлягають задоволенню частково, а саме: інфляційні втрати за жовтень 2025 року у сумі 9 720,00 грн. та 3% річних за період з 10.10.2025 по 21.11.2025 в сумі 3 816,99 грн., в іншій частині вимог щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних вимоги задоволенню не підлягають.
Суд відзначає, що відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Поряд з цим, за змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 
На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин справи, які підтверджені належними доказами, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає частина витрат по сплаті судового збору в сумі 13 122,44 грн. 
Керуючись статтями 20, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Уергхі Анастасії Сергіївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" (50099, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Калиниченка, будинок 3; ідентифікаційний код 35230823) 1 080 000,00 грн. - основного боргу, 9 720,00 грн. - інфляційних втрат, 3 816,99 грн. - 3% річних та 13 122,44 грн. - судових витрат по сплаті судового збору.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили через 20 днів після підписання повного тексту і в цей же строк може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду у встановленому порядку.
Повне рішення складено - 05.05.2026. 

Суддя	 	Н.М. Камша