Справа № 939/218/26

РІШЕННЯ
Іменем України

22 червня 2026 року	селище Бородянка	

Бородянський районний суд Київської області в складі: головуючого судді - Герасименко М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
 
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 січня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_1 було укладено заяву-договір про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/2564/82/505232, за умовами якого відповідачу було відкрито поточний рахунок та банк надав останньому кредитний ліміт у розмірі 300 000,00 грн. 13 грудня 2022 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги № 114/2-56, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до боржників, зокрема і за кредитним договором № 010/2564/82/505232 від 24 січня 2019 року. В зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, його заборгованість станом на день подання позову становить 28 975,05 грн, з яких: 28 311,85 грн – заборгованість за тілом кредиту; 663,20 грн – заборгованість за процентами. Враховуючи вказані обставини, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 010/2564/82/505232 від 24 січня 2019 рокув розмірі 28 975,05 грн, сплачений судовий збір в розмірі 2 662,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 8 000,00 грн. 
20 лютого 2026 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачу роз`яснено його право на подання відзиву на позов; відповідач відзив на позов суду не надав.
Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 24 січня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_1 було укладено заяву-договір про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/2564/82/505232, за умовами якого банк відкрив останньому картковий рахунок і встановив на цей рахунок кредитний ліміт у розмірі 20 000,00 грн, з можливістю його зміни (максимальний ліміт кредиту складає 300 000 грн), строком 48 місяців, з процентною ставкою у розмірі 45,00% річних (а.с. 11-13, 14-17 зворотній бік, 24).
13 грудня 2022 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги № 114/2-56, та 11 вересня 2025 року укладено додаткову угоду № 3 до вказаного договору про відступлення права вимоги, відповідно до умов яких АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до боржників, зокрема і за кредитним договором № 010/2564/82/505232 від 24 січня 2019 року. Відповідно до реєстру боржників ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги за кредитним договором № 010/2564/82/505232 від 24 січня 2019 року в розмірі 28 975,05 грн, з яких: 28 311,85 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 663,20 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.25-30).
Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував, а тому його заборгованість станом на 15 грудня 2022 року, згідно розрахунку позивача, становить 28 975,05 грн і складається з: 23 511,00 – заборгованість за дозволеним овердрафтом, 4 800,85 грн - заборгованість за недозволеним овердрафтом, 663,20 грн – заборгованість за відсотками (а.с. 18-22, 22 зворотній бік-23).
У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивач звернувся до ОСОБА_1 з досудовою вимогою Вих. № 22166048 від 06 січня 2026 року про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором № 010/2564/82/505232 від 24 січня 2019 року протягом 7 днів (а.с. 30 зворотній бік).
Проте, як убачається із позовної заяви, така вимога відповідачем проігнорована.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Враховуючи викладене, оскільки відповідач умови вказаного кредитного договору належним чином не виконував, жодних заперечень щодо цього суду не надав, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитним договором у заявленому позивачем розмірі 28 975,05 гривень.
Щодо вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.
Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копії договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, копію акту № 58 наданих послуг від 12 січня 2026 року, копію детального опису наданих послуг до вказаного акту від 12 січня 2026 року, згідно яких витрати понесені позивачем на правничу допомогу складають 8 000,00 гривень (а.с. 33, 33 зворотній бік, 34).
Однак, з огляду на складність справи та виконані адвокатом роботи, ціну позову, суд вважає, що заявлена до стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності, а тому з огляду на зазначене вище та встановлені судом обставини, дійшов висновку про необхідність стягнення таких витрат у розмірі 3 000,00 грн, що буде відповідати критеріям розумності, справедливості та співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, який сплачений із застосуванням пониженого коефіцієнту 0,8.
Керуючись ст. 512, 514, 526, 530, 599, 610-612, 626, 628, 638, 639, 1046-1056-1 ЦК України, ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, IBAN: НОМЕР_2 в АТ «Креді Агріколь Банк») заборгованість за кредитним договором № 010/2564/82/505232 від 24 січня 2019 року в розмірі 28 975 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень 05 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок і витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення суду складено 22 червня 2026 року.

Суддя	Марина ГЕРАСИМЕНКО