Справа № 493/668/26 
Провадження № 2/493/711/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2026 року м. Балта Одеської області
Балтський районний суд Одеської області в складі:
ГОЛОВУЮЧОГО-СУДДІ ТІТОВОЇ Т.П.
ЗА УЧАСТЮ СЕКРЕТАРЯ СИРОТА О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторінв залі суду в м. Балті цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

06.04.2026 року ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулося до Балтського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Ухвалою судді від 08.04.2026 року провадження у даній цивільній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом до суду сторін.
Свою вимогу позивач мотивує тим, що 16.06.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2034902 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію».
Відповідно до розділу І кредитного договору, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у гривні в сумі 4700,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Строк кредиту 30 днів, стандартна процентна ставка становить 1,90% в день. В окремих випадках, встановлених договором може застосовуватися знижена (акційна) процентна ставка, яка становить 1,14% в день.
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , яка позичальником вказана при укладанні договору, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення», яке надає послуги з переказу коштів у національній валюті без відкриття рахунків.
Відповідачка виконувала взяті на себе зобов`язання з істотними умовами порушення умов договору, не здійснюючи передбачені договором платежі вчасно, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 
08.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (до перейменування ТОВ «Росвен Інвест Україна») укладено договір факторингу № 1-08022022, відповідно до умов якого ТОВ ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «СВЕА ФІНАНС» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі і до ОСОБА_1 за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2034902 року від 16.06.2021 року.
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 1-08022022 від 08.02.2022 року ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 15416,00 грн., з яких: 4700,00 грн. – заборгованість за сумою кредиту; 10716,00 грн. – заборгованість за процентами. 
Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість відповідачки перед позивачем не погашена та становить 15416,00 грн., яких: 4700,00 грн. – заборгованість за сумою кредиту; 10716,00 грн. – заборгованість за процентами.
Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту у розмірі 15416,00 грн. та понесені ним витрати на сплату судового збору в розмірі 2662,40 грн. 
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак надала клопотання, в якому просила розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка в судове засідання, яке було призначено на 27.04.2026 року не з`явилася, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, а саме копії ухвали про відкриття провадження, яке повернулося на адресу суду 06.05.2026 року, відповідачка отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі.
В судове засідання, яке було призначено на 15.05.2026 року відповідачка не з`явилася, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, а саме судової повістки про виклик до суду, яке повернулося на адресу суду 13.05.2026 року, відповідачка судову повістку отримала 05.05.2026 року.
У зв`язку з неявкою відповідачки в судові засідання та не повідомленням про поважні причини такої неявки, ненаданням відповідачкою відзиву на позов, судом відповідно до ст. 280 ЦПК України застосовано заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 16.06.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 2034902 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Відповідно до п. 1.1. договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. 
Відповідно до п. п. 1.2., 1.3. на умовах, встановлених договором, Товариство надає клієнту грошові кошти у гривні на умовах строковості, зворотності, платності,а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту – кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає 4700,00 грн. Строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується – Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього Договору. 
З п. 1.4. договору вбачається, тип процентної ставки – фіксована; стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3. цього договору. 
Відповідно до п. 2.1. договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту з використанням реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної карти клієнта, реквізити якої надані клієнтом Товариству з метою отримання кредиту.
П. 2.2. договору передбачено, що сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення договору. 
Крім того, відповідачкою за допомогою електронного підпису було також підписано паспорт споживчого кредиту. Всі основні умови кредитування доведені відповідачеві, про що свідчить її підпис в паспорті споживчого кредиту. 
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало їй кредит в сумі 4700,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_2 , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «Універсальні платіжні рішення». 
За інформацією в довідці ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 25043-0403 від 04.03.2024 року 16.06.2021 року було успішно перераховано грошові кошти у сумі 4700,00 грн. на платіжну карту № НОМЕР_2 . Номер транзакції в системі іPay.ua - 93946555, на підставі укладеного договору про переказ грошових коштів ФК-11-19/03-01 від 12.03.2019 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення».
16.07.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до договору № 2034902 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого сторонами погоджено продовження строку користування кредитом на строк 30 днів. Дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 16.08.2021 року. У всьому іншому, сторони керуються умовами договору. 
Відповідно до розрахунку заборгованості сума заборгованості відповідачки станом на 08.02.2022 року становить 15416,00 грн., з яких: 4700,00 грн. - сума заборгованості за основним боргом, 10716,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. 
08.02.2022 року між ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 1-08022022, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі і до ОСОБА_1 за договором № 2034902 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 16.06.2021 року.
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 1-08022022 від 08.02.2022 року ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15416,00 грн., з яких: 4700,00 грн. – заборгованість за сумою кредиту; 10716,00 грн. – заборгованість за процентами 
25.03.2024 року рішенням № 1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС».
П. 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
На підставі ч. 13 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст.64 ЦПК України.
Зі змісту абз. 3 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» вбачається, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Одноразовий ідентифікатор – алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Зі змісту ч. 1 ст. 205 ЦК України вбачається, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ч. 3 цієї статті).
Ч. 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Як передбачено ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. (ч.1 ст. 1048 ЦК України).
Свої зобов`язання первісний кредитор виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, визначених договором. 
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
Ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, які передбачені ч. 1 ст. 611 ЦК України.
Нормами ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року.
За таких обставин суд приходить до висновку про неналежність виконання відповідачем зобов`язань за кредитом, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість зі сплати процентів, яка є підставою повернення кредиту у повному обсязі згідно розрахунку заборгованості станом на 08.02.2022 року здійсненого первісним кредитором та становить заборгованість по тілу – 4700,00 грн. та заборгованість за відсотками – 10716,00 грн.
З врахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що відповідачка, отримавши від первісного кредитора кредитні кошти у добровільному порядку та у встановлені договором строки, їх не повернула, проценти у встановленому договором розмірі не сплачувала, нею не надано суду доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту щодо повернення кредитних коштів, тому позовні вимоги ТОВ «СВЕА ФІНАНС» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України).
Як вбачається з наданої платіжної інструкції № 1193 від 31.03.2026 року, за подання даного позову до суду, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн., а оскільки позовні вимоги підлягають до задоволенню у повному обсязі, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2662,40  грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», ст.ст.1, 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст. ст. 205, 207, 509, 512, 514, 516, 526, 530, 610-612, 625, 626, 628, 629, 638, 639, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 81, 89, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8), заборгованість за договором № 2034902 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в розмірі 15416,00 грн., а також судовий збір у розмірі 2662,40 грн., а всього: 18078 (вісімнадцять тисяч сімдесят вісім) грн. 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст заочного рішення складено 15.05.2026 року.

СУДДЯ