ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №317/3230/25 Головуючий в 1 інст. Сакоян Д.І. 
Провадження №33/807/746/26      Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року    місто Запоріжжя
Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., вирішуючи питання щодо прийняття до розгляду апеляційної скарги захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) – адвоката Верменича В.Є. на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 04 серпня 2025 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. 
стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
ВСТАНОВИВ:
захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) – адвокат Верменич В.Є. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою та з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Перевіривши матеріали справи та доводи апелянта щодо пропущеного процесуального строку, апеляційний суд доходить таких висновків.
Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 04 серпня 2025 року за результатом розгляду Запорізьким районним судом Запорізької області матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП винесено постанову, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення.
Як убачається з матеріалів справи та з оскаржуваної постанови, при розгляді справи судом першої інстанції 04 серпня 2025 року ОСОБА_1 участі не брав. Судом першої інстанції було вжито заходів щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи, проте поштові конверти з судовими повістками повернуто на адресу суду першої інстанції з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», «неправильно зазначена (відсутня адреса)», «Судова повістка про виклик до суду» відповідно до довідки не доставлена у зв`язку з некоректним зазначенням номеру телефону.
Проте, як убачається з проколу серії ЕПР1 №362584 від 15 червня 2025 року, складений щодо ОСОБА_1 за порушення останнім п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, ОСОБА_1 був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи - Запорізький районний суд Запорізької області, а також ознайомлений зі змістом протоколу, підтвердив правильність внесених даних щодо нього (зокрема в частині місця його проживання та номеру телефону), що підтверджується його підписом.
Крім того, Верховним Судом в п.34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.
Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (Заява №3236/03, п.41) від 03 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».
Суд не зобов`язаний сам з`ясовувати причини неявки належно сповіщених учасників справи, оскільки обов`язок повідомити про ці причини і надати докази поважності неявки покладається на учасників справи.
Судом першої інстанції було вжито заходів для повідомлення ОСОБА_1 та забезпечення його права на особисту участь під час розгляду справи, проте останній долею своєї справи не цікавився. 
Як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 29 січня 2026 року між ОСОБА_1 та адвокатом Веременичем В.А. укладено договір про надання правничої допомоги. 
Також, з матеріалів справи убачається, що 12 березня 2026 року між ОСОБА_1 та адвокатом Лазарчук В.В. укладено договір про надання правничої допомоги. 
Цього ж дня, 12 березня 2026 року захисником-адвокатом Лазарчук В.В. подано заяву на адресу суду першої інстанції про ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, з якими адвокат Лазарчук В.В. ознайомилась лише 25 березня 2026 року. 
У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник-адвокат Верменич В.А. зазначає про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, не був обізнаний про день, час та місце розгляду справи. Адвокат Лазарчук В.В. ознайомилась з матеріалами справи лише 25 березня 2026 року. 
Апеляційну скаргу захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Верменич В.А. подав до суду лише 27 березня 2026 року, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 04 серпня 2025 року.
Проте, виходячи з вимог ч.2 ст.294 КУпАП, строк на апеляційне оскарження постанови суду відраховується з дня винесення постанови, а не з дня отримання її копії чи ознайомлення з її змістом.
Якихось обставин, які б об`єктивно унеможливлювали подання апеляційної скарги у передбачений законом строк, в цьому випадку не убачається. 
На підтвердження обставин, про які вказує апелянт в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, за яких ОСОБА_1 дізнався про існування оскаржуваної постанови, доказів суду не надано.
В свою чергу, вказана постанова суду оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень ще 06 серпня 2025 року, тобто протягом строку на її апеляційне оскарження. 
Те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, не може безумовно свідчити про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження його захисником. 
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити захиснику-адвокату Верменичу В.А. у поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду.
Оскільки у поновленні строку відмовлено, апеляційна скарга разом з доданими до неї документами, відповідно до вимог ст.294 КУпАП, повертається особі, яка її подала.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
у поновленні захиснику-адвокату Верменичу В.А. строку на апеляційне оскарження постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 04 серпня 2025 року, якою  ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відмовити, та апеляційну скаргу разом з доданими до неї документами повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду      С.В. Дадашева

Дата документу  Справа № 317/3230/25