Дата документу 01.06.2026
Справа № 334/1701/26
Провадження № 2-о/334/107/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року 
Дніпровський районний суд м. Запоріжжя в складі:
Головуючого судді: Гнатюка О.М.
за участю секретаря: Якущенко Е.Р.
присяжної Шашковського В.А.
присяжної Больбат О.А.
заявниці ОСОБА_1 
представника заявника Єренка Д.В.
представника зацікавленої особи Бобровника К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою адвоката Єренка Дмитра Віталійовича, який діє інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський ВДРАЦС у м. Запоріжжя ПМУЮ (м. Одеса), Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, про оголошення фізичної особи померлою, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася із заявою в порядку окремого провадження про оголошення фізичної особи померлою.
29 липня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2 .
Так, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (Указ Президента України 64/2022 затверджено Законом № 2102-IX від 24.02.2022). Та в подальшому військовий стан продовжувався та наразі триває.
У зв`язку з цими обставинами ОСОБА_2 було мобілізовано та призначено солдата ОСОБА_2 , солдата резерву взводу солдатів резерву 313 запасної роти військової частини НОМЕР_1 - стрільцем 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 , ВОС-100915А. Зараховано на всі види забезпечення з 11 січня 2024 року, вважати таким, що 11 січня 2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 11.01.2024 року.
В червні 2024 року заявниці прийшло сповіщення сім`ї від 27.05.2024 року відповідно до якого було зазначено, що її чоловік - солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навідник механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_3 , який під час виконання бойового завдання із забезпечення Національної безпеки та Оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації поблизу н.п. Берестове, Куп`янського району, Харківської області зник без вісти.
Відповідно до акту службового розслідування встановлено, що 19.05.2024 на виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 №1560/942/дск від 04.05.24 під час виконання бойового завдання та оборони зайнятих позиції "ДАМА" та " ІНФОРМАЦІЯ_2 " в районі населеного пункту Берестове, Куп`янського району Харківської області внаслідок штурмових дій та інтенсивного артилерійського обстрілу з боку противника зникли безвісті після отриманого поранення (ймовірно, загинули внаслідок поранення або потрапили в полон): стрілець - помічник гранатометника 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 7 механізованої роти військової частини НОМЕР_3 солдат ОСОБА_4 , старший стрілець - оператор 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_3 старший солдат ОСОБА_5 та навідник 3 механізованого відділення З механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_3 солдат ОСОБА_2 , стрілець - помічник гранатометника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 солдат ОСОБА_6 та стрілець - санітар 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_3 солдат ОСОБА_7 ,
Евакуацію з полю бою військовослужбовців провести не вдалося в наслідок щільного обстрілу артилерії і штурмових дій ворога. Територія де залишились військовослужбовці військової частини НОМЕР_3 на даний час перебуває під контролем ворога, що унеможливлює пошукові дії та їх евакуацію.
Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" солдат ОСОБА_4 , старший солдат ОСОБА_5 , солдат ОСОБА_2 , солдат ОСОБА_6 солдат ОСОБА_7 вважаються такими, що виконували обов`язки військової служби по захисту Батьківщини і територіальної цілісності України від російської агресії.
Враховуючи вище вказані обставини, а саме неможливість здійснення пошукових заходів і евакуації тіл загиблих, солдат ОСОБА_4 , старший солдат ОСОБА_5 , солдат ОСОБА_2 , солдат ОСОБА_6 , солдат ОСОБА_7 , рахуються зниклими безвісти під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини від російської агресії.
На сьогодні відсутні будь-які дані з приводу ОСОБА_2 , або ж його місця перебування.
29.05.2024 року були внесені відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 115 ККУ. Відповідно до вказаного витягу зазначено, що 29.05.2024 до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області звернулась ОСОБА_1 про те, що її чоловік - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець ВЧ НОМЕР_3 , навідник механізованого взводу, бригади 110 виконуючи бойове завдання біля нп. Берестове Куп`янського району Харківської області зник безвісти з 19.05.2024 та його місце перебування невідоме (ЄО 13721).
З моменту зникнення безвісти ОСОБА_2 пройшло 1 рік та 8 місяців. Жодних даних з приводу ОСОБА_2 немає і до сьогодні.
Так, як існують підстави вважати, що ОСОБА_2 ймовірно загинув під час виконання бойового завдання, вказане є підставою для звернення з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка та отримання виплат та інших соціальних пільг.
Заявниця просить оголосити  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим за обставин виконання бойового завдання з забезпечення Національної безпеки та Оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації біля населеного пункту Берестове Куп`янського району Харківської області.
Датою смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Токмак, Запорізької області, громадянина України (РНОКПП  НОМЕР_4 ) вважати ІНФОРМАЦІЯ_3 , місцем смерті - біля населеного пункту Берестове Куп`янського району Харківської області, Україна.
В судовому засіданні представник заявниці та заявниця підтримали подану заяву з мотивів викладених у заяві.
Представник зацікавленої особи ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечив можливість задоволення заяви, оскільки є передчасним. Відповідно до наданих суду пояснень
Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. 
За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. 
У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» - та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».
У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).
Законодавець запроваджує спеціальну цивільно-правову норму з метою конкретизації, деталізації та диференціації правового регулювання цивільних відносин в межах їх загального роду. Спеціальна норма походить від загальної і тісно з нею пов`язана. 
Бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями. 
Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі №755/11021/22 (провадження №14-94цс24) зауважує, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. 
Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою. Швидкоплинні зміни суспільних відносин та життєвих обставин, зокрема на території активних бойових дій, впливають на можливість встановлення фактичного місця перебування зниклої особи. Тому, застосовуючи телеологічний підхід до тлумачення досліджуваної норми права, можна зробити висновок, що строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи. Це забезпечує більш обґрунтований підхід до визначення моменту, коли зникнення фізичної особи (з надзвичайно високим ступенем вірогідності) можна вважати остаточним і невідворотним, що відповідає меті законодавчого регулювання - забезпеченню справедливості та правової визначеності для всіх зацікавлених сторін у таких суспільних відносинах. Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями. 
Тому суд, зважаючи на конкретні обставини справи, повинен застосовувати норми права, які сприяють досягненню справедливого та передбачуваного результату. Правило про мінімальний шестимісячний строк дозволяє використовувати правові приписи до специфічних умов з огляду на активні бойові дії, соціальний контекст і правову невизначеність, яка виникає внаслідок збройної агресії рф. Отже, телеологічне тлумачення норми права дозволяє врахувати специфіку випадків зникнення фізичних осіб під час активних бойових дій і акцентувати увагу на суспільній потребі у встановленні справедливості та визначеності щодо статусу зниклої особи, але лише після спливу розумного строку для її пошуку. 
Велика Палата Верховного Суду виснує, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України. Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. 
Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики.
Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 (далі - Наказ № 376).
У цьому Наказі № 376 зазначені: І. Території, на яких ведуться (велися) бойові дії, до яких входять: 1. Території можливих бойових дій, 2. Території активних бойових дій, 3. Території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; ІІ. Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території. 
Згідно Наказу № 376, н.п. Берестове Куп`янського району Харківської області було віднесено до тимчасово окупованої Російською Федерацією території України та є тимчасово окупованим до теперішнього часу.
Представник зацікавленої особи вважає, що звернення із заявою про оголошення ОСОБА_2 загиблим є передчасним, оскільки таке оголошення до спливу законодавчо встановленого строку, суперечить вимогам частини другої статті 46 ЦК України.
Представник Міністерства оборони України в судове засіданні не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду.
Представник Дніпровського ВДРАЦС у м. Запоріжжя ПМУЮ (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду. Надали клопотання про розгляд справи у відсутність представника. Поклалися на розсуд суду.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного.
ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , згідно зі свідоцтвом про шлюб від 29.07.2026 року.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 11.01.2024 АДРЕСА_1 ) солдата ОСОБА_2 , призначено на посаду стрільця 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти ВЧ НОМЕР_3 , ВОС-100915А.
Наказом командира ВЧ НОМЕР_3 від 1.04.2024 року солдата ОСОБА_2 призначено навідником 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу механізованої роти, ВОС -101281А.
Згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_3 від 22.05.2024 року № 144 ОСОБА_2 зник безвісти 19.05.2024 року.
За фактом зникнення безвісти навідником 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу механізованої роти ВЧ НОМЕР_3 солдата ОСОБА_2 проведено службове розслідування.
Згідно з актом службового розслідування 19.05.2024 року солдат ОСОБА_2 безвісти зник в ході бойових дій під час виконання службових обов`язків із захисту Батьківщини в районі населеного пункту Берестове Куп`янського району Харківської області. Під час виконання бойового завдання перебував у засобах бронезахисту. Позиції не залишав. Діяв відповідно до наказу командира. Підстав для дезертирства чи захоплення у полон вважати нема. Під час переміщення між позиціями потрапив під мінометний обстріл отримав поранення та залишився на шляху між позиціями. Доказами зникнення безвісти солдата ОСОБА_2 є: доповідь командира механізованої роти від 19.05.2024 року; рапорт ТВО командира 2 стрілецької роти ВЧ НОМЕР_3 вх. №3536; виписка з журналу бойових дій ВЧ НОМЕР_3 від 19.05.2024 року; пояснення командира 2 стрілецької роти.
Населений пункт пункту Берестове належить до Петропавлівської сільської територіальної громади Куп`янського району Харківської області.
Бойові дії у населеному пункті Берестове Куп`янського району Харківської області завершені 16.07.2024 року, а з 17.07.2024 року вказаний населений пункт є тимчасово окупованими.
Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Відповідно до частини першої статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23.
Ці обставини суд встановлює на підставі відповідних доказів, якими можуть бути, зокрема, але не виключно, накази командира військової частини, бойові розпорядження, акти службового розслідування, матеріали кримінального провадження, інформація державних органів та міжнародних інституцій, показання свідків, фото- відеоматеріали тощо.
Вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній окремій справі.
Частиною другою статті 20 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» передбачено, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи.
Стаття 48 ЦК України регулює правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою і передбачає механізм скасування судом рішення про оголошення фізичної особи померлою у разі, якщо вона з`являється або стає відомою інформація про її місцезнаходження.
Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Суд вважає, що сукупність досліджених у розглядуваній справі доказів недостатньо для обґрунтованого припущення смерті ОСОБА_2 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 46 ЦК України, ст.ст. 4, 76-81, 89, 263-265, 305, 308 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Гнатюк О.М.

Присяжні: Шашковський В.А.

Больбат О.А.