Виноградівський районний суд Закарпатської області 
_______________________________________________________________________________________________    Справа № 299/1073/26
Номер провадження 2/299/515/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.05.2026 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Онисько С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виноградівської державної нотаріальної контори про зняття заборони відчуження нерухомого майна, 

В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача Виноградівської державної нотаріальної контори про зняття заборони відчуження нерухомого майна.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок в АДРЕСА_1 . Даний житловий будинок належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданий 22.06.2001 року Виноградівською районною державною адміністрацією. За прийняттям спадщини позивач звернулася із заявою до державного нотаріуса Виноградівської держнотконтори Боричок К.В, де встановлено, що на підставі повідомлення Виноградівського відділення Ощадбанку №437 від 08.05.1991 року Виноградівською державною нотаріальною конторою 22.12.2004 року за №1562353 накладено заборону (архівний запис) на житловий будинок в АДРЕСА_1 . Власником житлового будинку вказана ОСОБА_3 . Однак, вказана особи ніколи не була власником вищевказаного будинку та ніколи там не проживала. Обтяження яке накладене вже тривалий час на спадкове майно створює перешкоди позивачу в оформленні спадщини.
Сторони та третя особа будучи належним чином, своєчасно повідомленими про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
Позивач подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.
Вивчивши та обстеживши матеріали справи, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 . 
Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок в АДРЕСА_1 . 
Даний житловий будинок належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 22.06.2001 року Виноградівською районною державною адміністрацією. 
За прийняттям спадщини позивач звернулася із заявою до державного нотаріуса Виноградівської держнотконтори Боричок К.В, де встановлено, що на підставі повідомлення Виноградівського відділення Ощадбанку №437 від 08.05.1991 року Виноградівською державною нотаріальною конторою 22.12.2004 року за №1562353 накладено заборону (архівний запис) на житловий будинок в АДРЕСА_1 . Власником житлового будинку вказана ОСОБА_3 . 
Разом з цим, з матеріалів справи встановлено, що вказана особи ніколи не була власником вищевказаного будинку та ніколи там не проживала. 
Згідно довідки виконкому Пийтерфолвівської сільської ради від 05.03.2026 року за №04-20/346 за адресою АДРЕСА_1 проживала та була зареєстрована безпосередньо до дня своєї смерті ОСОБА_2 . 
ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_2 , що стверджується довідкою виконкому Пийтерфолвівської сільської ради №349 від 05.03.2026 року та відміткою у її паспорті НОМЕР_1 про місце проживання, де зазначена адреса - АДРЕСА_2 .
Згідно п.5.1 глави 15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек. Відповідно до п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Таким чином, за відсутності правовідносин зобов`язального характеру, вирішення питання можливості припинення обтяження нерухомого майна перебуває у виключній компетенції суду.
Частиною 1 ст.321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Пунктом 3 ч.2 ст.16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За п. 5.1. Глави 15 Розділу II "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 N 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.
Арешт нерухомого майна, що належить позивачу, виник внаслідок помилкового накладення заборони по прізвищу громадянина, який фактично не був власником нерухомого майна, внаслідок чого порушені права та законні інтереси позивача, оскільки це унеможливлює переоформлення, користування та розпоряджання даним майном та може бути усунуте в судовому порядку.
Наявність даного обтяження порушує законні права та інтереси позивача і таке слід скасувати в судовому порядку.
Враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.
На підставі наведеного, керуючись статтями 10, 12, 13, 18, 81, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Позовні вимоги задоволити.
Зняти заборону відчуження нерухомого майна в АДРЕСА_1 , накладену 22.12.2004 року Виноградівською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Виноградівського відділення Ощадбанку №437 від 08.05.1991 року, реєстраційний номер обтяження 1562353.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 11.05.2026. 

Головуючий	Левко Т. Ю.