Дата документу 25.06.2026	Справа № 554/4342/26	
 	Провадження № 2-а/554/76/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2026 року м. Полтава
Шевченківського районний суд міста Полтави в складі:
Головуючого судді - Материнко М.О., 
за участю секретаря судових засідань – Фесенко К.О., 
розглянувши у відкритому судовому засідання у приміщенні Шевченківського районного суду міста Полтави адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста про визнання дій протиправними та скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, —
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі — Позивач) через свого представника — адвоката Харченка Олександра Васильовича, звернулася до Шевченківського районного суду міста Полтави з адміністративним позовом до Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста (надалі — Відповідач), у якому просить визнати протиправними дії інспектора з паркування та скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) серії ПТ № 00007678 від 13.01.2026 року та серії ПТ № 00008968 від 20.01.2026 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані постанови є протиправними, винесеними за відсутності події та складу адміністративних правопорушень, а також з істотними порушеннями норм матеріального та процесуального права.
Стосовно постанови серії ПТ № 00007678 від 13.01.2026 року Позивач вказує, що її транспортний засіб не створював перешкод дорожньому руху, а висновки інспектора про зупинку автомобіля ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території є безпідставними та не підтвердженими належними засобами вимірювальної техніки.
Стосовно постанови серії ПТ № 00008968 від 20.01.2026 року Позивач зазначає, що вказане в ній порушення підпункту «д» пункту 15.9 ПДР України (зупинка ближче 3 метрів від суцільної лінії розмітки) не відповідає дійсній дорожній обстановці. На підтвердження своєї позиції Позивачем та її представником надано відеозапис ділянки вулиці Котляревського у місті Полтаві, на якому, за твердженням сторони Позивача, чітко видно наявність переривчастої лінії розмітки (1.5), що виключає склад інкримінованого правопорушення.
Крім того, сторона Позивача зазначає, що долучені Відповідачем Свідоцтва про повірку вимірювальних приладів не стосуються фактично застосованого обладнання, оскільки у Свідоцтвах вказано модель «Bosch GLM-40», тоді як на корпусі приладу міститься маркування «Professional». Також Позивач наголошує на тому, що на фотоматеріалах фіксації на екрані (дисплеї) далекоміра не відображаються його заводські (серійні) номери, а самі назви та номери допоміжних засобів вимірювання не внесені до тексту оскаржуваних постанов, що, на думку Позивача, є прямим порушенням частини 3 статті 283 КУпАП.
Відповідач — Інспекція по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста, через свого представника Бондаревського Дмитра Костянтиновича, подав до суду відзив на позовну заяву та додаткові письмові пояснення, у яких проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі. Зазначив, що оскаржувані постанови винесені уповноваженою особою, повністю відповідають вимогам закону та підтверджуються беззаперечними матеріалами фотофіксації. Відповідач зауважив, що фіксація здійснювалася за допомогою програмно-апаратного комплексу ПАК «Інспектор», назву якого належним чином відображено у постановах відповідно до ст. 283 КУпАП. Щодо лазерного далекоміра Bosch GLM-40, Відповідач пояснив, що слово «Professional» є комерційним маркуванням лінійки товарів виробника, а не назвою окремої метрологічної моделі, відтак наявні свідоцтва про повірку ДП «ПОЛТАВАСТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ» є чинними та належними. Відсутність серійного номера на екрані зумовлена технічними характеристиками заводу-виробника, оскільки номер наноситься виключно на корпус приладу. Наданий Позивачем відеозапис вулиці Котляревського Відповідач просив відхилити як неналежний доказ, оскільки його зроблено у червні 2026 року — через шість місяців після моменту фіксації правопорушення (грудень 2025 року), за який час дорожнє покриття та розмітка зазнали природного зносу чи змін.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у частині 2 статті 2 КАС України, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо неупереджено; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення ; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Принцип верховенства права, закріплений у статті 6 КАС України, зобов`язує суд при вирішенні справи керуватися саме цим принципом, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Статтею 242 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Повноваження Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста щодо контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки та паркування транспортних засобів у межах міста Полтави ґрунтуються на положеннях Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (ст. 26, 59 щодо створення та функціонування виконавчих органів місцевих рад), а також ст. 219 КУпАП якою до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері дорожнього руху віднесено здійснення контролю за дотриманням водіями правил зупинки, стоянки та паркування в межах відповідного населеного пункту. Таким чином, посадові особи Відповідача діють як належний суб`єкт владних повноважень.
Судом встановлено, що 13 січня 2026 року інспектором з паркування відділу по контролю за паркуванням Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста було винесено постанову серії ПТ № 00007678 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП. Згідно з фабулою цієї постанови, 02.12.2025 року транспортний засіб Позивача здійснив зупинку ближче 10 метрів від виїзду з прилеглих територій (воріт), при цьому зафіксована приладом відстань до виїзду становила 1,674 м, чим було порушено вимоги підпункту «и» пункту 15.9 Правил дорожнього руху України.
Також встановлено, що 20 січня 2026 року вказаним інспектором з паркування було винесено постанову серії ПТ № 00008968 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП. Відповідно до змісту цієї постанови, 11.12.2025 року на вул. Котляревського у м. Полтаві транспортний засіб Позивача здійснив зупинку ближче 3 метрів від суцільної лінії дорожньої розмітки, при цьому зафіксована приладом відстань до лінії становила 1,882 м, чим було порушено вимоги підпункту «д» пункту 15.9 Правил дорожнього руху України.
Згідно зі статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка засягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема за порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, несе відповідальна особа — фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб.
Відповідно до примітки до статті 14-2 КУпАП, режим фотозйомки (відеозапису) передбачає фіксацію обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів за допомогою технічних засобів з функціями фото-, відеофіксації, що здійснюється інспектором з паркування в момент вчинення правопорушення шляхом створення не менше двох зображень транспортного засобу з різних ракурсів, на яких кліматичні умови чи освітлення мають дозволити чітко зафіксувати: 1) дату і час фіксації; 2) географічні координати; 3) державний номерний знак транспортного засобу.
Суд зазначає, що матеріали фотофіксації щодо обох епізодів правопорушень були належним чином розміщені Відповідачем на офіційному вебсайті Інспекції за адресою: https://inspekcia-blag.rada-poltava.gov.ua, посилання на який міститься в текстах оскаржуваних постанов, що повністю відповідає положенням ст. 279-1, 283 КУпАП. Переглянувши зазначені фотоматеріали, які є невід`ємною частиною матеріалів справи, суд переконався, що вони містять чіткі зображення автомобіля Позивача із відображенням державного номерного знака, географічних координат місця події, точного часу та дати фіксації. Вказані фотоматеріали дають можливість дійти беззаперечного висновку про доведеність виявлених порушень, адже останні в повній мірі відображають характер скоєного правопорушення та навіть шляхом візуального дослідження фотографій дають можливість встановити факт суттєвого порушення мінімально дозволених відстаней.
Частиною 3 статті 258 КУпАП чітко визначено, що у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, або правопорушень зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а копія постанови надсилається особі, яка притягається до відповідальності.
Підпункт «и» пункту 15.9 ПДР України забороняє зупинку транспортних засобів ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.
Зі здійснених інспектором фотознімків чітко вбачається, що автомобіль Позивача залишено в безпосередній близькості до воріт, які слугують виїздом з прилеглих територій. Вимірювання відстані проведено за допомогою лазерного далекоміра, показник якого зафіксовано на фотографії та становить 1,674 метри, що є грубим порушенням вказаного пункту ПДР. Сама по собі зупинка автомобіля на такій критичній відстані від виїзду із прилеглої території утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч. 3 ст. 122 КУпАП, оскільки суттєво обмежує оглядовість для інших учасників руху та створює безпосередню загрозу безпеці руху і перешкоду для виїзду чи в`їзду транспортних засобів. Будь-яких належних доказів, які б спростовували факт зупинки автомобіля на відстані менше 10 метрів від воріт, Позивачем суду не надано.
Підпункт «д» пункту 15.9 ПДР України встановлює заборону зупинки транспортних засобів у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів.
З долучених Відповідачем фотоматеріалів фіксації від 11.12.2025 року чітко і беззаперечно видно, що автомобіль Позивача припаркований на вул. Котляревського поруч із нанесеною безперервною суцільною лінією дорожньої розмітки. Результат вимірювання лазерним далекоміром зафіксував відстань від лівого боку автомобіля до цієї суцільної лінії розмітки в розмірі 1,882 м, що суттєво менше встановленого законом мінімуму у 3 метри. Суд погоджується з позицією Відповідача, що знаходження транспортного засобу на відстані суттєво менше 3 метрів від суцільної лінії розмітки уявляє пряму загрозу безпеці руху, отже очевидно перешкоджає вільному проїзду інших транспортних засобів у межах своєї смуги, змушуючи їх перетинати суцільну лінію розмітки, що створює серйозні передумови виникнення дорожньо-транспортної події та повністю виправдовує кваліфікацію за ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Оцінюючи наданий Позивачем відеозапис, зроблений у червні 2026 року, на якому зафіксовано наявність переривчастої лінії розмітки на цій ділянці дороги, суд ставиться до нього критично та відхиляє його на підставі статей 73, 74, 75, 76 КАС України, які регламентують належність, допустимість, достовірність та достатність доказів.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд зазначає, що ключовим для з`ясування обставин справи є стан дорожньої обстановки та розмітки безпосередньо в момент вчинення правопорушення, тобто станом на 11 грудня 2025 року. Відеозапис, наданий Позивачем, відзнятий через 6 місяців після події. За цей проміжок часу, з урахуванням тривалого зимового та весняного періодів, дорожня розмітка під впливом погодних умов, інтенсивності дорожнього руху та природного зносу могла зазнати суттєвих змін, стирання чи оновлення комунальними службами. Натомість матеріали фотофіксації Відповідача, зроблені в день правопорушення, є первинними, об`єктивними та відображають дійсні обставини на момент винесення повідомлення. Спроба спростувати первинні фотодокази матеріалами, створеними через півроку, має ознаки маніпуляції та відхиляється судом.
Суд повністю відхиляє аргументи сторони Позивача про те, що використані технічні прилади не мали належного метрологічного підтвердження через відсутність слова «Professional» у свідоцтвах про повірку та через відсутність відображення серійного номера на цифровому дисплеї.
Згідно з Державним реєстром засобів виміріївальної техніки України, сертифікації та державній повірці підлягає саме базова модель приладу, яка у даному випадку зареєстрована та ідентифікується як «Bosch GLM-40». Наявні в матеріалах справи чинні Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-Г/3564 та №12-Г/3561, видані уповноваженим державним підприємством «ПОЛТАВАСТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ», прямо підтверджують метрологічну придатність саме цієї моделі приладу. 
Слово «Professional» у назві інструменту є виключно маркетинговим (комерційним) позначенням виробника для означення професійної лінійки інструментів (синього кольору корпусу) та не створює окремої з метрологічної точки зору моделі, яка б вимагала окремого типу сертифікації чи повірки.
Суд також приймає до уваги технічні роз`яснення Відповідача про те, що програмне забезпечення далекоміра Bosch GLM-40 не передбачає виведення унікального серійного номера інструмента на електронний рідкокристалічний дисплей під час проведення замірів. Ідентифікаційний (заводський) номер наноситься виробником безпосередньо на наклейку або корпус самого пристрою. Таким чином, невідображення номера на екрані приладу під час фотофіксації є технічною особливістю експлуатації засобу вимірювальної техніки та не свідчить про використання неналежного обладнання.
Частина 3 статті 283 КУпАП містить вимогу, згідно з якою постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), повинна містити відомості про «технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис».
Судом встановлено, що інспектор з паркування повністю виконав вказану процесуальну вимогу закону, зазначивши в обох оскаржуваних постановах, що фіксація здійснювалася за допомогою програмно-апаратного комплексу ПАК «Інспектор». Даний комплекс, відповідно до наявного в матеріалах справи сертифіката відповідності, пройшов належну процедуру стандартизації та сертифікації в Україні та законно використовується для фіксації порушень у режимі фотозйомки.
Вимог щодо обов`язкового внесення до тексту чи фабули самої постанови назв, моделей та серійних номерів усіх допоміжних інструментів, які використовуються інспектором під час фіксації обставин (як-от лазерні далекоміри, рулетки тощо), чинне законодавство України не містить. Ці дані та документи, свідоцтва про повірку є матеріалами справи, які були надані Відповідачем. Розширене тлумачення норм ст. 283 КУпАП стороною Позивача є безпідставним.
Відповідно до ст. 252 КУпАП та ст. 90 КАС України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Суд вважає, що Відповідач повністю виконав покладений на нього обов`язок доказування, надав суду належні, допустимі та достатні докази, які повністю підтверджують правомірність дій інспектора з паркування та законність винесення постанов серії ПТ № 00007678 від 13.01.2026 року та серії ПТ № 00008968 від 20.01.2026 року. Натомість Позивач належними та допустимими доказами фактів вчинення нею адміністративних правопорушень не спростувала. 
У відповідності до правової позиції Європейського суду з прав людини, висловленої у рішенні «Проніна проти України» (№ 63566/00, §23, від 18 липня 2006 року) та у рішенні «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04, §58, від 10 лютого 2010 року), пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення та обставин справи. Суд переконується, що всі ключові та істотні доводи сторін отримали повну та вичерпну оцінку в межах цього судового розгляду.
За таких обставин, оскаржувані постанови винесені уповноваженою особою на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, підстави для їх скасування відсутні, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити повністю.
На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 9, 122, 14-2, 245, 251, 252, 255, 258, 265-4, 279-1, 280, 283, 288 КУпАП, ст. 2, 5, 6, 9, 72-77, 79, 90, 139, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, Законами України «Про дорожній рух», «Про благоустрій населених пунктів», «Про місцеве самоврядування в Україні», суд —
ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста про визнання дій протиправними та скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення серії ПТ № 00007678 від 13.01.2026 року та серії ПТ № 00008968 від 20.01.2026 року - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження — з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення відповідно до особливостей, передбачених статтею 286 КАС України.

Суддя М.О.Материнко