ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" травня 2026 р. Справа № 910/1434/26

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Горбасенка П.В.
суддів: Сковородіної О.М. 
Колесника Р.М. 

за участю секретаря судового засідання Байдрелової М.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Транском-19»
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 у справі № 910/1434/26 (суддя Котков О.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транском-19»
до 1. Антимонопольного комітету України
2. Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України
про визнання поважними причин пропуску, поновлення строку на оскарження, визнання недійсним рішення про продовження строку, визнання рішення та скасування в частині

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 27.05.2026

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Транском-19» (далі – позивач / ТОВ «Транском-19») звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Антимонопольного комітету України (далі – відповідач 1 / АМКУ) та Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі – відповідач 2 / Східне МТВ АМКУ), в якій просило суд:
– визнати поважними причини пропуску строку на оскарження рішення Голови АМКУ від 18.08.2022 за вих. № 13-01/221, яке стало підставою для початку розгляду справи, рішення Голови АМКУ від 16.03.2023 № 145-29.5/01-5058е про продовження строку виконання доручення та рішення адміністративної колегії Східного МТВ АМКУ № 70/186-р/к, справа № 2/01-81-23 від 30.09.2025;
– поновити ТОВ «Транском-19» строк на оскарження рішення Голови АМКУ від 18.08.2022 № 13-01/221, рішення Голови АМКУ від 16.03.2023 № 145-29.5/01-5058е та рішення адміністративної колегії Східного МТВ АМКУ від 30.09.2025 № 70/186-р/к, справа № 2/01-81-23;
– визнати недійсним рішення Голови АМКУ від 18.08.2022 вих. № 13-01/221, яке стало підставою для початку розгляду справи, про доручення Гладику Ю.Т. провести дослідження щодо дотримання учасниками аукціонів з продажу спеціальних дозволів на користування надрами, зазначених у витягу з акта від 12.01.2022 № 01-16-10/1, законодавства про захист економічної конкуренції під час участі в аукціонах, проведених Державною службою геології та надр України;
– визнати недійсним рішення Голови АМКУ від 16.03.2023 № 145-29.5/01-5058е про продовження строку виконання доручення від 18.08.2022 № 13-01/221;
– визнати недійсним та скасувати п. 1 рішення адміністративної колегії Східного МТВ АМКУ № 70/186-р/к, справа № 2/01-81-23 від 30.09.2025 про визнання ТОВ «Транском-19» таким, що вчинило порушення, передбачене п. 4 ч. 2 ст. 6 та п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів аукціону, проведеного Державною службою геології та надр України за лотом «Спеціальний дозвіл на користування надрами – Північноплисецька ділянка» (ідентифікатор аукціону в системі «Prozorro.Продажі»: SUE001-UA-20210827-94244);
– визнати недійсним та скасувати п. 2 рішення адміністративної колегії Східного МТВ АМКУ № 70/186-р/к, справа № 2/01-81-23 від 30.09.2025 про накладення на ТОВ «Транском-19» штрафу у розмірі 68 000, 00 грн.
Господарський суд міста Києва ухвалою від 09.03.2026 у справі № 910/1434/26 повернув ТОВ «Транском-19» позовну заяву про визнання поважними причин пропуску, поновлення строку на оскарження, визнання недійсним рішення про продовження строку, визнання рішення та скасування в частині без розгляду.
Суд першої інстанції у цій ухвалі зазначив, що позивачем частково не виконано вимоги ухвали Господарського суду міста Києва про залишення позовної заяви без руху, а саме не надано доказів сплати судового збору у визначеному законом розмірі – 33 280, 00 грн за десять позовних вимог немайнового характеру.
Не погодившись з прийнятою ухвалою суду, ТОВ «Транском-19» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 у справі № 910/1434/26 про повернення позовної заяви скасувати повністю та направити справу для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.
В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги ТОВ «Транском-19» (далі – скаржник) посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що судовий збір підлягає оплаті за десять позовних вимог немайнового характеру, оскільки, за доводами скаржника, ані Закон України «Про судовий збір», ані Господарський процесуальний кодекс України не встановлюють розміру судового збору за подання клопотань про поновлення строку та про визнання причин пропуску строку поважними, тобто вказані клопотання не є об`єктами справляння судового збору.
Також, беручи до уваги правову позицію Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, наведену у постанові від 02.12.2019 у справі № 910/6915/19, позивач стверджує, що Господарський процесуальний кодекс України не забороняє зазначення у прохальній частині позовної заяви клопотань (заяв) про поновлення процесуального строку, як і не вимагає викладення та подання таких клопотань (заяв) виключно в окремому документі.
Відтак, за твердженнями скаржника, зазначення у прохальній частині позовної заяви клопотання про поновлення процесуального строку не робить таке клопотання позовною вимогою, у зв`язку з чим встановлена судом першої інстанції в ухвалі про залишення без руху вимога про оплату судового збору за заявлені відповідні клопотання є необґрунтованою та помилковою.
В розрізі викладеного ТОВ «Транском-19» також зауважило, що означені доводи останнього не свідчать про незгоду позивача із розміром збору, встановленого судом, а йдеться мова про те, що суд зобов`язує особу сплатити судовий збір, який не передбачений законом, що, зі свого боку, є обмеженням права скаржника на доступ до суду як елемента права на справедливий суд.
Отже, ТОВ «Транском-19» наголошує на наявності ґрунтовних підстав для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 у справі № 910/1434/26 та для направлення справи для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2026 апеляційну скаргу ТОВ «Транском-19» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Горбасенка П.В., суддів Сковородіної О.М., Колесника Р.М. 
Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 16.03.2026 залишив без руху апеляційну скаргу ТОВ «Транском-19» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 у справі № 910/1434/26 та надав скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги. 
23.03.2026 через підсистему «Електронний суд», на виконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, ТОВ «Транском-19» надіслало заяву про усунення недоліків.
Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 30.03.2026 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Транском-19» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 у справі № 910/1434/26, постановив здійснювати розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, витребував з Господарського суду міста Києва матеріали цієї справи та встановив учасникам апеляційного провадження строк для подання до суду у письмовій формі відзивів на апеляційну скаргу.
06.04.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/1434/26.
13.04.2026, в межах встановленого Північним апеляційним господарським судом строку, через підсистему «Електронний суд» від Східного МТВ АМКУ надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останнє просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ТОВ «Транском-19» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 у справі № 910/1434/26, а вказану ухвалу залишити без змін.
Так, мотивуючи свою позицію, Східне МТВ АМКУ зауважує про те, що ТОВ «Транском-19» під час подання позову було порушено норми як матеріального, так і процесуального права, які регулюють питання територіальної підсудності у цій судовій справі, оскільки відповідачами у справі № 910/1434/26 є дві окремі юридичні особи і, в силу імперативності норм законодавства про захист економічної конкуренції, оскаржуючи будь-яке рішення (акт індивідуальної дії) відповідача 2, яке, на думку позивача, порушує його права, останній мав би звернутися до Господарського суду Харківської області, тобто за місцем реєстрації / перебування Східного МТВ АМКУ.
Також відповідач 2 наголошує на тому, що Господарський суд міста Києва в будь-якому випадку не мав здійснювати розгляд позовної заяви ТОВ «Транском-19» з урахуванням положень ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», позаяк, в разі пропущення суб`єктом господарювання – відповідачем у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції строку на оскарження акта індивідуальної дії територіального органу Антимонопольного комітету України, – останній не підлягає поновленню в силу імперативності норм спеціального закону.
Тобто, за доводами Східного МТВ АМКУ, позивач здійснює зловживання своїми процесуальними правами через подання завідомо безпідставного позову, а також через штучне об`єднання заявлених позовних вимог, які, зі свого боку, підсудні різним судам, з метою зміни підсудності справи.
Відтак відповідач 2 стверджує про правомірність постановлення судом першої інстанції ухвали про повернення позовної заяви ТОВ «Транском-19» без розгляду.
АМКУ також скористався своїм правом згідно з ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) та подав 13.04.2026, у встановлений Північним апеляційним господарським судом строк, через підсистему «Електронний суд» відзив на апеляційну скаргу, в обґрунтування якого зазначив про обставини створення судом першої інстанції всіх необхідних умов для реалізації сторонами своїх процесуальних прав. А отже, за твердженнями відповідача 1, Господарський суд міста Києва правомірно дійшов висновку про залишення позовної заяви ТОВ «Транском-19» без розгляду.
Крім того зі змісту означеного відзиву на апеляційну скаргу випливає, що АМКУ просив здійснювати розгляд цієї справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Заявляючи таке клопотання та посилаючись на приписи ч. 4 ст. 247 ГПК України, якими унормовано, що у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, зокрема, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, АМКУ зазначив, що Північний апеляційний господарський суд помилково вирішив здійснювати розгляд справи № 910/1434/26 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, тоді як таке процесуальне порушення з боку суду є безумовною підставою для скасування майбутнього прийнятого рішення та направлення справи на новий розгляд.
В розрізі наведеного колегія суддів вважає за доцільне зауважити таке.
Згідно із ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Положеннями ч. 1, 3 ст. 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Поряд з тим відповідно до ч. 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи, що апеляційна скарга ТОВ «Транском-19» була подана на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (п. 6 ч. 1 ст. 255 ГПК України), – означену справу належало розглядати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, про що і було зазначено Північним апеляційним господарським судом в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.
Посилання АМКУ на приписи ч. 4 ст. 247 ГПК України колегія суддів не вважає слушними, оскільки наведені у такій нормі вимоги стосуються саме порядку розгляду такого спору по суті. Тоді як порядок перегляду процесуального питання щодо повернення позовної заяви позивачеві прямо визначений нормами ч. 2 ст. 271 ГПК України.
Водночас, попри зазначене вище, з метою забезпечення права учасників справи на безпосереднє доведення перед судом процесуальної позиції по справі, надання їм можливості реалізувати право бути вислуханими судом, Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 20.04.2026 задовольнив клопотання АМКУ про розгляд цієї справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначив апеляційну скаргу ТОВ «Транском-19» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 у справі № 910/1434/26 до розгляду на 06.05.2026.
28.04.2026 до Північного апеляційного господарського суду, через підсистему «Електронний суд», надійшла заява Східного МТВ АМКУ, згідно якої останнє просило суд забезпечити участь його представника – Дикань О.М. в судовому засіданні 06.05.2026 та в усіх наступних засіданнях у справі № 910/1434/26 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 29.04.2026 задовольнив заяву Східного МТВ АМКУ про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та постановив провести судове засідання 06.05.2026, а також наступні судові засідання у цій справі в режимі відеоконференції.
Зважаючи на те, що судді Колесник Р.М. та Сковородіна О.М. з 02.05.2026 по 10.05.2026 перебували у відрядженні, судове засідання 06.05.2026 не відбулось.
Після повернення суддів Колесника Р.М. та Сковородіної О.М. з відрядження та головуючого судді Горбасенко П.В, який також перебував у відрядженні з 08.05.2026 по 18.05.2026, Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 19.05.2026 призначив апеляційну скаргу у справі № 910/1434/26 до розгляду на 27.05.2026.
У судове засідання 27.05.2026 з`явився представник позивача, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги та, відповідно, скасуванні ухвали Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 у справі № 910/1434/26.
Також у судовому засіданні 27.05.2026 брали участь представники відповідачів, які підтримали доводи, викладені у відзивах на апеляційну скаргу, просили суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла таких висновків.
З матеріалів означеної справи випливає, що Господарський суд міста Києва ухвалою від 19.02.2026 залишив без руху позовну заяву ТОВ «Транском-19» та надав позивачу десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали на усунення вказаних в ній недоліків через, зокрема, надання доказів сплати судового збору у розмірі 33 280, 00 грн.
В обґрунтування необхідності доплати судового збору місцевий господарський суд зазначив, що, як випливає із позову, ТОВ «Транском-19» заявило десять вимог немайнового характеру, тоді як у якості доказу сплати судового збору за такі вимоги позивач сплатив 9 984, 00 грн, про що свідчить долучена до позовної заяви квитанція від 11.02.2026.
Водночас ТОВ «Транском-19» 02.03.2026 було подано через підсистему «Електронний суд» до суду першої інстанції заяву про усунення недоліків, в якій останнє зазначило, зокрема, що позивачем заявлено шість позовних вимог, у зв`язку з чим, враховуючи сплату ТОВ «Транском-19» під час подання позовної заяви 9 984, 00 грн судового збору, – доплаті підлягає судовий збір у розмірі 9 984, 00 грн, що, зі свого боку, й було зроблено позивачем та підтверджується доданою до заяви квитанцією про сплату.
Втім судом першої інстанції визнано такі доводи ТОВ «Транском-19» необґрунтованими та, з огляду на те, що позивачем не було усунуто встановлені судом недоліки позовної заяви, а саме не надано доказів сплати судового збору у визначеному законом розмірі, прийнято рішення про повернення позовної заяви.
Згідно із ч. 2 ст. 123, п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».
Так, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, – у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4, ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Приписами ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» унормовано, що прожитковий мінімум для працездатних осіб установлено з 1 січня 2026 року в розмірі 3 328, 00 грн.
Крім того згідно із Законом України № 2147-VIII від 03.10.2017 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» включено частину третю, відповідно до якої при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі – застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
З прохальної частини позову ТОВ «Транском-19» випливає, що ця позовна заява містить чотири позовні вимоги немайнового характеру (про визнання недійсним рішення Голови АМКУ від 18.08.2022 вих. № 13-01/221, визнання недійсним рішення Голови АМКУ від 16.03.2023 № 145-29.5/01-5058е, визнання недійсним і скасування п. 1 рішення адміністративної колегії Східного МТВ АМКУ № 70/186-р/к та визнання недійсним і скасування п. 2 рішення адміністративної колегії Східного МТВ АМКУ № 70/186-р/к), відтак під час звернення ТОВ «Транском-19» до Господарського суду міста Києва з відповідною позовною заявою позивачу належало сплатити судовий збір у розмірі 10 649, 60 грн (3 328, 00 х 4 х 0,8).
Враховуючи сплату ТОВ «Транском-19» за подання позову в означеній справі 9 984, 00 грн (при зверненні до суду першої інстанції із позовною заявою), а також 9 984, 00 грн (з метою усунення виявлених судом недоліків) судового збору, що загалом становить 19 968, 00 грн та, відповідно, перевищує належну до сплати за подання позову суму судового збору, – колегія суддів дійшла висновку, що у Господарського суду міста Києва були відсутні підстави вважати, що позивач не усунув недоліки позовної заяви у відповідній частині.
Поряд з тим судовою колегією також взято до уваги обставини усунення ТОВ «Транском-19» інших визначених в ухвалі Господарського суду міста Києва від 19.02.2026 у справі № 910/1434/26 недоліків, про що було зазначено безпосередньо місцевим господарським судом в ухвалі про повернення позовної заяви.
З огляду наведеного Господарський суд міста Києва дійшов неправомірного висновку про повернення позовної заяви ТОВ «Транском-19» у порядку ч. 4 ст. 174 ГПК України.
Стосовно викладених у відзиві на апеляційну скаргу доводів Східного МТВ АМКУ про порушення позивачем територіальної юрисдикції та про доцільність звернення із цим позовом до Господарського суду Харківської області колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 27, ч. 1, 2 ст. 29 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу. Позови у спорах за участю кількох відповідачів можуть пред`являтися до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання одного з відповідачів.
З урахуванням того, що в означеній справі позов пред`явлено до двох відповідачів, – право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу.
Водночас спори щодо оскарження рішень адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України, як і Голови АМКУ, не відносяться до виключної підсудності господарських судів за місцезнаходженням таких відділень.
Приписами ч. 2 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» унормовано, що рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарських судів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Крім того за приписами ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Як встановлено ч. 2 ст. 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відтак, з огляду на те, що позивач скористався правом вибору між господарськими судами, яким відповідно до ст. 29 ГПК України підсудна справа, то, відповідно, розгляд справи таким судом буде сприяти дотриманню завдань господарського судочинства, які визначені ч. 1. ст. 2 вказаного Кодексу.
Також судовою колегією враховані твердження Східного МТВ АМКУ щодо, на його думку, штучного об`єднання заявлених позовних вимог як підстави для повернення позовної заяви ТОВ «Транском-19».
Так, за приписами ч. 1, 2, 3, 5, 7 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. 
Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. 
До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.
Згідно із п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.
Підстава позову – це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.
Таким чином позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.
Об`єднаними можуть бути позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів), або хоч і різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними є позовні вимоги, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав та водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.
Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.
У розумінні положень ч. 1 ст. 173 ГПК України порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); не співвідносяться між собою як основна та похідна.
У той же час аналіз п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України у системному співвідношенні з положеннями ст. 173 цього Кодексу свідчить про те, що у разі порушення правил об`єднання позовних вимог суд з метою виконання завдання господарського судочинства може не повертати позовну заяву, а за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою самостійно роз`єднати позовні вимоги за правилами ч. 6 ст. 173 ГПК України та розглянути кожну із заявлених вимог окремо.
Отже, помилкове об`єднання позивачем заявлених позовних вимог не є обов`язковою підставою для повернення відповідної позовної заяви.
До того ж колегія суддів вважає за необхідне зауважити про таке.
За висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 31.08.2023 у справі № 990/114/23 суд першої інстанції на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі не може вдаватися до оцінки викладених позивачем обставин справи та доказів.
Суд апеляційної інстанції також враховує правову позицію, викладену у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.11.2019 у справі № 910/9302/19, згідно з якою на стадії відкриття провадження у справі суд позбавлений процесуального права надавати оцінку доказам, поданим позивачем в обґрунтування позовних вимог. При цьому на стадії відкриття провадження у справі суд має надати оцінку доказам, доданим позивачем до матеріалів позовної заяви, виключно з мотивів наявності / відсутності підстав для відкриття провадження у справі, тобто, належності оформлення позовної заяви відповідно до вимог ГПК України, а не перевіряти докази, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог по суті спору.
Все зазначене вище спростовує доводи відповідача 2 щодо неможливості розгляду Господарським судом міста Києва позовної заяви ТОВ «Транском-19» з огляду на відсутність права на поновлення строку на оскарження акта індивідуальної дії територіального органу Антимонопольного комітету України, позаяк надання оцінки таким обставинам має здійснюватися судом на стадії судового розгляду справи по суті.
Поряд з тим Північним апеляційним господарським судом також досліджено та враховано й усі інші доводи відповідачів, однак вони не спростовують помилковості висновків суду першої інстанції про повернення позовної заяви ТОВ «Транском-19». 
Приписами п. 6 ч. 1 ст. 275, ст. 280 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Згідно із ч. 3 ст. 271 ГПК України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство (неплатоспроможність), про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство (неплатоспроможність), зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство (неплатоспроможність) без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Враховуючи усі фактичні обставини справи та норми чинного законодавства, які належить застосовувати у спірних правовідносинах, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала має бути скасована, а справа – передана на розгляд до суду першої інстанції.
У зв`язку із передачею справи на розгляд місцевому господарському суду, зважаючи на те, що у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України, розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним відповідної справи.
Керуючись ст. 129, 236, 255, 270, 271, 275, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Транском-19» задовольнити.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 у справі № 910/1434/26 скасувати.
3. Передати матеріали справи на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 27.05.2026.

Головуючий суддя П.В. Горбасенко 

Судді О.М. Сковородіна

Р.М. Колесник