КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2026 року м. Київ

Унікальний номер справи № 756/17948/25
Апеляційне провадження № 22-ц/824/11934/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,
суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,
за участю секретаря судового засідання - Марченка М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданніапеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14 квітня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Пукало А.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», третя особа ОСОБА_2 , про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просила:визнати дії КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» протиправними;зобов`язати КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» взяти на абонентський облік та опломбувати засіб обліку теплової енергії ULTRAHEAT T330, заводський номер 72681744, встановлений у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 1-8).
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . 
У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із письмовою заявою щодо встановлення лічильника теплової енергії у зазначеній квартирі.Однак, у листопаді 2024 року відповідач надіслав письмову відмову, посилаючись на відсутність технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії при вертикальній системі опалення у багатоквартирному будинку. 
На думку позивача, така відмова є безпідставною, оскільки підтверджень наявності у будинку виключно вертикальної системи опалення відповідач не надав, а сам будинок обладнаний змішаною системою опалення.
Позивач наголошувала, що у будинку наявні квартири, в яких уже встановлено та експлуатується індивідуальний лічильник теплової енергії, що свідчить про фактичну технічну можливість встановлення такого приладу. 
Звертала увагу, що ОСББ «Славутич-22» надало згоду на встановлення квартирного лічильника теплової енергії.
Вказувала, що актом технічної можливості встановлення вузла обліку теплової енергії від 13.02.2025 підтверджено, що принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення передбачена технічна можливість встановлення лічильників у приміщеннях будівлі без порушення гідравлічного режиму системи опалення, цим актом також встановлено наявність окремого відгалуження системи опалення для квартири та визначено, що будинок обладнаний змішаною системою теплопостачання, яка не створює технічних перешкод для встановлення і введення в експлуатацію вузла обліку теплової енергії.
У квартирі встановлено теплолічильник типу ULTRAHEAT T330, заводський номер 72681744, який є сертифікованим та придатним до експлуатації, а строк його повірки є чинним до 05.04.2028. 
На думку позивача, наявність затвердженого робочого проекту, акта встановлення розподільчого вузла теплової енергії, акта технічної можливості встановлення вузла обліку теплової енергії та придатного до експлуатації теплолічильника унеможливлює відмову відповідача у прийнятті цього вузла на облік (1-8).
У грудні 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Ральчук Н.В., в якому остання просила відмовити у задоволенні позову (а.с. 60-62).
Посилалась на те, що порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів-розподілювачів теплової енергії затверджується Кабінетом Міністрів України. Так, цей Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 № 829, і відповідно до п. 6 ним встановлено 4 критерії до внутрішньобудинкової системи опалення, за дотримання яких наявна технічна можливість встановлення окремих вузлів обліку теплової енергії.
Встановлення приладів регулювання та обліку тепла в окремій квартирі багатоповерхового будинку з ознаками вертикальної системи призводить до втручання в систему опалення і, як наслідок, до порушення гідравлічного режиму та теплового балансу будинку в цілому.
Представник відповідача зазначила, що, оскільки подача теплоносія до квартири здійснюється за змішаною системою, на такій системі вузли розподільного обліку не встановлюються.
Звернула увагу на те, що Порядок № 829 набрав чинності 24.10.2018, тому його положення та вимоги застосовуються до всіх відносин, які визначають процедуру встановлення вузлів розподільного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії, починаючи з жовтня 2018 року.
Позивач звернулася до КП «Київтеплоенерго» у жовтні 2024 року з робочим проектом та додатками до нього щодо погодження, встановлення та прийняття на комерційний облік вузла обліку теплової енергії для потреб опалення квартири.
Підприємство правомірно відмовило в погодженні робочого проекту та встановленні вузла обліку теплової енергії у квартирі позивача на підставі чинних будівельних норм і нормативних актів, якими не передбачено технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії при вертикальній системі опалення в багатоквартирному будинку з жовтня 2018 року, тобто після набрання чинності Порядком № 829.
Таким чином, у КП «Київтеплоенерго» відсутні підстави для взяття на абонентський облік вузла розподільного обліку теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 60-62).
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 14 квітня 2026 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», третя особа ОСОБА_2 , про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено (а.с. 110-113).
Не погодившись з рішенням районного суду, 13 травня 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Кайрод Т.Г. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову (а.с. 117-121).
Апеляційну скаргу мотивувала тим, що суд дійшов неправильного висновку під час дослідження самого Акту технічної можливості встановлення ВОТЕ від 13.02.2026 року. Так, як після ліцензії виданої Державним архітектурно-будівельною інспекцією України додається довідка «Про надання інформації» виданої тією самою Державною архітектурно-будівельною інспекцією України № 40-402-20-2208 від 18.09.2020 року, підписаної начальником Управління ліцензування, обстеження та паспортизації. Дана довідка надана ТОВ «ЕЛ ЕНД ДЖИ МІТЕРІНГ», саме тому підприємству який розробляв технічні можливості встановлення лічильника теплової енергії Скаржника. У довідці зазначено: «Відповідно до Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензії є безстроковими». Отже, зазначений документ безпосередньо спростовує висновок суду щодо припинення дії ліцензії ТОВ «ЕЛ ЕНД ДЖИ МІТЕРІНГ» та свідчить про наявність у товариства правових підстав для здійснення відповідної діяльності. Однак, суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаному доказу, не навів мотивів його відхилення та фактично проігнорував його зміст, чим порушив вимоги щодо повного, всебічного та об`єктивного дослідження доказів у справі.
Суд першої інстанції дійшов передчасного та помилкового висновку, щодо відсутності ліцензії у ТОВ «ЕЛ ЕНД ДЖИ МІТЕРІНГ» та того, що акт технічної можливості встановлення ВОТЕ від 13.02.2026 року суперечить чинному законодавству.
Крім того, на судовому засіданні від 31 березня 2026 року питання щодо чинності ліцензії ТОВ «ЕЛ ЕНД ДЖИ МІТЕРІНГ» стороні Позивача (Скаржника) судом не ставилося, а відтак Позивач (Скаржник) був позбавлений можливості надати додаткові пояснення з цього приводу або звернути увагу суду на зміст вищевказаної довідки (а.с. 117-121).
15 червня 2026 року від представника Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Ральчук Н.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін (а.с. 141-147).

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 - адвокат Кайрод Т.Г. підтримала скаргу і просила її задовольнити. Представник Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» - Ральчук Н.В. заперечувала проти доводів апеляційної скарги і просила її відхилити, оскаржуване рішення районного суду залишити без змін. 
Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, причини неявки не повідомили про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином про що у справі є докази. Повідомлення позивача ОСОБА_1 , третьої особи ОСОБА_2 повернулись із відмітками працівників пошти про відсутність адресатів за зазначеними ними адресами, заяви про зміну адрес місця проживання (перебування) від вказаних осіб до суду не надходили. Поряд з цим про розгляд справи апеляційним судом 02 липня 2026 року позивач ОСОБА_1 була сповіщена 09 червня 2026 року повідомленням її представника - адвоката Кайрод Т.Г. до Електронного кабінету в ЄСІТС із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення про що у справі є докази. Факт належного сповіщення апелянта ОСОБА_1 її представник - адвокат Кайрод Т.Г. підтвердила в суді про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 138-140,161-164, 172)
Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.
Відповідно до частини 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. 
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).
Зважаючи на вимоги п. 2 ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира за адресою:АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності, що підтверджується що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 13-14,15).
ОСББ «Славутич-22» у листі вих. № 10 від 22.09.2025 року зазначило, що позивач має право у порядку, визначеному наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12.10.2018 № 270, звернутись до КП «Київтеплоенерго» без отримання згоди від ОСББ. При цьому, ОСББ не заперечуватиме вчиненню відповідних дій у разі дотримання позивачем норм чинного законодавства України у сфері надання комунальних послуг (а.с. 23-24).
Згідно з актом технічної можливості встановлення вузла обліку теплової енергії від 13.02.2025, розробленим ТОВ «ЕЛ ЕНД ДЖИ МІТЕРІНГ», встановлено наявність технічної можливості для встановлення вузла обліку теплової енергії у квартирі позивача, а також зазначено, що багатоквартирний житловий будинок обладнаний змішаною системою теплопостачання, яка не створює технічних перешкод для встановлення та введення в експлуатацію такого вузла обліку (а.с. 26-31).
Згідно з Актом встановлення розподільного вузла обліку теплової енергії від 05 лютого 2025 року виконавцем ТОВ «ЕЛ ЕНД ДЖИ МІТЕРІНГ» у квартирі позивача за адресою:АДРЕСА_1 встановлено теплолічильник типу ULTRAHEAT T330, заводський номер 72681744, який має сертифікат перевірки типу та є придатним до експлуатації зі строком повірки до 05.04.2028 (а.с. 25, 34).
На звернення ОСОБА_1 щодо видачі технічних умов та установку засобу обліку теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , Комунальне підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» відмовило, посилаючись на відсутність технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії за вертикальної системи опалення у багатоквартирному будинку (а.с. 21-22).

Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавцем) та фізичною особою (споживачем), яка отримує послуги з централізованого постачання гарячої води, урегульовано Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Законом України «Про теплопостачання».
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.
За пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Стаття 6 Закону України «Про теплопостачання» передбачає, що державна політика у сфері теплопостачання базується на принципах: зокрема, забезпечення захисту прав та інтересів споживачів; забезпечення впровадження засобів обліку і приладів регулювання споживання теплової енергії.
Частина перша статті 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначає, що оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги.
Згідно із частиною сьомою статті 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», вузли розподільного обліку теплової енергії у випадках, коли це технічно неможливо, не встановлюються.
У такому разі для визначення обсягу теплової енергії, спожитої на потреби опалення, на всіх опалювальних приладах (крім розташованих у приміщеннях (місцях) загального користування багатоквартирних будинків) особами, визначеними частинами другою і третьою цієї статті, повинні бути встановлені прилади - розподілювачі теплової енергії, крім випадків, коли це економічно недоцільно.
Модель приладу - розподілювача теплової енергії визначається власником (співвласниками) будівлі за погодженням з виконавцем комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги.
Усі опалювальні прилади при застосуванні вузлів розподільного обліку теплової енергії або приладів - розподілювачів теплової енергії обладнуються автоматичними регуляторами температури повітря у приміщенні відповідно до будівельних норм.
Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергіїзатверджується Кабінетом Міністрів України. За наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим.
Згідно з п. 4 Порядку визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів-розподілювачів теплової енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2018 року № 829, технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку визначається під час обстеження внутрішньобудинкової системи опалення суб`єктом господарювання, що має ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт з монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання шляхом встановлення відповідності кожному з критеріїв у форматі так/ні, визначених у пункті 6 цього Порядку, про що складається акт обстеження у довільній формі, у якому зазначається висновок за результатами обстеження, прізвище, ім`я, по батькові виконавця обстеження. Якщо у висновку зазначено, що технічна можливість встановлення вузла розподільного обліку теплової енергії відсутня, зазначається критерій з переліку згідно з пунктом 6 цього Порядку, якому не відповідає внутрішньобудинкова система опалення, а також можуть зазначатися заходи, здійснення яких дозволить встановити вузли розподільного обліку.
Згідно з п. 6 Порядку технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку наявна за відповідності внутрішньобудинкової системи опалення всім таким критеріям:
- окреме відгалуження системи опалення для окремого приміщення, наявність якого встановлено під час візуального огляду та яке передбачене принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення будівлі (за наявності);
- принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення передбачено технічну можливість встановлення автоматичних регуляторів температури в приміщеннях для регулювання споживання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що не призведе до порушень гідравлічного режиму внутрішньобудинкової системи опалення будівлі;
- під час встановлення вузла розподільного обліку буде забезпечено дотримання вимог застосування засобу вимірювальної техніки та умов його належної експлуатації, що зазначені у технічній (супровідній) документації на цей засіб;
- можливість забезпечення вільного доступу для зняття показань приладу обліку, його обслуговування, заміни під час подальшої експлуатації.
Пункт 3 Порядку передбачає, що розподільний облік споживання комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що приєднана до зовнішніх інженерних мереж і оснащена вузлами комерційного обліку теплової енергії, забезпечується шляхом встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії на вводі трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення в окреме приміщення будівлі або приладів - розподілювачів теплової енергії на опалювальних приладах.
Замовником обстеження внутрішньобудинкової системи опалення є власник (співвласником будівлі або власник (співвласник) окремих приміщень у будівлі (п. 5 Порядку).
Таким чином, для визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку здійснюється обстеження внутрішньобудинкової системи опалення усього будинку, а виконавець такого обстеження повинен відповідати встановленим вимогам.
Отже, прилад-розподілювач встановлюються на кожен прилад опалення у квартирі та визначає частку його споживання. В свою чергу вузол розподільного обліку визначає обсяг спожитих Гкал окремою квартирою.
Відповідно до ст.ст. 1, 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», багатоквартирний будинок це житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири, а їх власники є співвласниками спільного майна такого будинку, до якого віднесено й внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку.
Згідно зі статтями 382, 383 Цивільного кодексу України, власникам квартири у багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і заміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Згідно з листом роз`ясненням Міністерства розвитку громад та територій в розділі «Листи роз`яснення з актуальних питань» від 08.01.2019 вузли розподільного обліку теплової енергії у будинку з вертикальною системою централізованого опалення не встановлюються, оскільки призводить до втручання в систему опалення.
Отже, вказаними норми законодавства, визначено критерії відповідності внутрішньобудинкової системи вимогам, за яких можливе встановлення вузлів розподільного обліку. При цьому оцінка цих критеріїв покладено спеціального суб`єкта - суб`єктом господарювання, що має ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів (п. 4 Порядку).
Звертаючись до суду з позовними вимогами, позивач вказувала на те, що вона звернулась до відповідача з письмовою заявою щодо встановлення лічильника теплової енергії у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , однак, відповідач надіслав письмову відмову, посилаючись на відсутність технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії за вертикальної системи опалення у багатоквартирному будинку. На думку позивача, така відмова є безпідставною, оскільки відповідач не надав підтверджень наявності у будинку виключно вертикальної системи опалення, а сам будинок обладнаний змішаною системою опалення.
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилався на те, що підприємство правомірно відмовило в погодженні робочого проекту та встановленні вузла обліку теплової енергії у квартирі позивача на підставі чинних будівельних норм і нормативних актів, якими не передбачено технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії при вертикальній системі опалення в багатоквартирному будинку з жовтня 2018 року, тобто після набрання чинності Порядком № 829.
В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кайрод Т.Г. не заперечувала того факту, що вперше лічильник у квартирі позивачки був встановлений позивачкою в лютому 2025 року без погодження з тепло постачальником та до цього часу (тобто раніше) такий лічильник не встановлювався і на абонентський облік теплопостачальником не погоджувався і не приймався, про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 172). 
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог вірно виходив з того, що чинними нормами законодавства не передбачена технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії при вертикальній системі опалення у багатоквартирному будинку з жовтня 2018 року, після набрання чинності Порядку № 829.
Посилання позивача на Акт технічної можливості встановлення ВОТЕ від 13.02.2025, складений ТОВ «Ел Енд Джи Мітерінг», строк дії ліцензії ТОВ «Ел Енд Джи Мітерінг» сплив 21.09.2020 року цих висновків не спростовує, не дає підстав для об`єктивного висновку про можливість обліку одним лічильником теплової енергії змішаної (вертикальної та горизонтальної) системи опалення. 
Таким чином, відсутні підстави для врахування вказаного акту, а позивач не довела наявність підстав для встановлення вузлів розподільного обліку, при цьому, заперечення відповідача щодо технічної неможливості такого встановлення є обґрунтованими та переконливими.
При цьому, колегія суддів не може взяти до уваги, додану до апеляційної скарги довідку «Про надання інформації», виданої Державною архітектурно-будівельною інспекцією України № 40-402-20-2208 від 18.09.2020 року, підписану начальником Управління ліцензування, обстеження та паспортизації, наданої ТОВ «ЕЛ ЕНД ДЖИ МІТЕРІНГ», в якій зазначено, що Відповідно до Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензії на проведення господарської діяльності з будівництва об`єктів ІV категорії складності терміном дії з 21.05.2015 по 21.09.2020 року є безстроковими (а.с. 122), адже такий доказ існував станом на день ухвалення рішення судом першої інстанції, однак, не був поданий до суду першої інстанції без поважних причин.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності такого висновку, а відтак відхиляються судом як необґрунтовані.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14 квітня 2026 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно з моменту її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення: 02 липня 2026 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов