ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/796/13-ц  Номер провадження 22-ц/814/1228/26	Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Триголова В.М.
суддів Дорош А.І., Лобова О.А.
Секретар: Горбун К.О.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 11 листопада 2025 року по справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на рішення приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про закінчення виконавчого провадження, боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_1 , -
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2025 року ПАТ «МТБ Банк» звернувся до суду зі скаргою на рішення приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про закінчення виконавчого провадження.
Скарга обґрунтована тим, що заочним рішенням Київського районного суду міста Полтави від 20 березня 2013 року задоволено позов ПАТ «МАРФІН БАНК» до ОСОБА_1 , стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором № 00545/RP від 05.05.2008 яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі – 18 744,76 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 149 826,87 грн.; заборгованості за відсотками – 3 061,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 24 466,57 грн.; заборгованості за пенею – 116 497,28 грн.
Вказував, що на виконання судового рішення було видано виконавчий лист.
Виконавчий документ неодноразово пред`являвся на примусове виконання, протягом проведення виконавчих дій було частково погашено заборгованість за рахунок реалізації заставного майна та звернення стягнення на заробітну плату боржника, останній раз виконавче провадження було відкрите постановою від 29.11.2019 приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л., якою відкрите виконавче провадження № 60751549.
16.09.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 60751549 на підставі п. 9 частини 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом. До таких висновків приватний виконавець дійшов у зв`язку з тим, що 16.09.2025 боржником було погашено суму у розмірі 45 833,51 грн., яку було переховано у банку і яка була конвертована у валюту зобов`язання 23.09.2025 та зарахована у рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором у сумі 1 107,59 дол. США (курс НБУ станом на 23.09.2025 - 1 дол. США = 41,3811 грн.).
Вважає, що така постанова приватного виконавця є неправомірною і підлягає скасуванню, оскільки заборгованість згідно з рішенням суду у повному обсязі погашена не була. Зокрема, станом на 23.09.2025, з урахуванням вже стягнутої суми заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 00545/RP від 05.05.2008 становить 5905,97 дол. США за тілом кредиту та 116 483,14 грн. за пенею.
В своїй скарзі просив визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про закінчення виконавчого провадження від 16.09.2025 (ВП № 60751549) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «МТБ БАНК» заборгованості за кредитним договором. Просив зобов`язати приватного виконавця здійснити перерахунок стягнутих з ОСОБА_1 грошових коштів, у рамках виконавчого провадження № 60751549, у відповідності до офіційного курсу НБУ, станом на дату надходження на рахунок приватного виконавця відповідної суми та визначити залишок заборгованості ОСОБА_1 за виконавчим листом № 2/552/765/2013, виданим 27.05.2013 Київським районним судом м. Полтави.
Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 11 листопада 2025 року в задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на рішення приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про закінчення виконавчого провадження відмовлено.
Непогодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив заявник ПАТ «МТБ Банк». Скарга мотивована тим , що ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Апелянт вказує , що висновки суду першої інстанції про те, що розмір заборгованості за кредитним договором № 00545/RP від 05 травня 2008 року, згідно із рішенням Київського районного суду міста Полтави від 20 березня 2013 року, визначено у розмірі 290 790,72 грн, тобто в національній валюті України, є безпідставним і питання щодо валюти зобов`язання та у якій саме валюті слід виконувати вказане рішення суду вже було досліджено судом апеляційної інстанції, при цьому по вказаній же справі. Однак суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні скарга ПАТ «МТБ БАНК» фактично змінив зміст постанови Апеляційного суду Полтавської області від 19.06.2018 по вказаній справі, де суд апеляційної інстанції дійшов до протилежних висновків та визначив, що вказане рішення має виконуватися саме у валюті зобов`язання.
Також зазначає, що приватним виконавцем, при визначенні суми стягнення заборгованості згідно з рішенням суду взято інформацію про залишок заборгованості на другій сторінці виконавчого листа у розмірі 110 110,90 грн., не врахувавши, що постановою Апеляційного суду Полтавської області від 19.06.2018 було зобов`язано Решетилівський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області поновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/552/765/2013 виданого 27.05.2013 року Київським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості. І у подальшому, постановою ДВС від 15.11.2018 було відновлено виконавче провадження, а постановою від 16.10.2019 було повернуто виконавчий документ стягувачу за його заявою та зафіксовано у виконавчому листі при його поверненні (третя сторінка): «16.10.2019 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження" Залишок нестягнутої суми боргу становив 10934,72 доларів США, виконавчого збору 1093,47 доларів США.»
Окрім того, приватним виконавцем, у постанові про відкриття виконавчого провадження № 60751549 зазначене враховано та зазначено про те, що залишок заборгованості згідно з виконавчого листа становить 10 934,72 дол. США, однак при стягненні заборгованості все одно взято за основу заборгованість у сумі 110 110,90 грн., що є помилковим.
Зважаючи на викладене скаржник просить скасувати ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 11 листопада 2025 року , та задовольнити скаргу.
У справі встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20.03.2013 в справі № 552/796/13-ц, яке набрало законної сили, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „Марфін Банк” задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором № 00545/RP від 05 травня 2008 року в сумі 290790 грн. 72 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі - 18 744,76 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 149 826,87 грн.; заборгованості за відсотками - 3 061,00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 24 466,57 грн., заборгованості за пенею - 116497,28 грн. 
В провадженні приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. перебувало на виконанні виконавче провадження № 60751549 з примусового виконання виконавчого листа виданого 27.05.2013 Київським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» заборгованості за кредитним договором № 00545/RP від 05 травня 2008 року в сумі 290 790 грн. 72 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі - 18 744,76 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 149 826,87 грн.; заборгованості за відсотками - 3 061,00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 24 466,57 грн., заборгованості за пенею - 116 497,28 грн.
Виконавче провадження № 60751549 було відкрите постановою приватного виконавця Скрипника В.Л. від 2.11.2019.
При пред`явленні до виконання виконавчого листа № 552/796/13-ц від 27.05.2013 стягувачем ПАТ «МТБ «Банк» у заяві про примусове виконання було зазначено розмір залишку боргу, що підлягає стягненню, а саме – 110 110,90 грн. У межах виконавчого провадження №60751549 здійснювалося стягнення суми боргу саме в розмірі 110 110,90 грн (як залишок боргу за виконавчим документом).
За матеріалами виконавчого провадження № 60751549 встановлено, що всі дії та рішення приватного виконавця в даному виконавчому провадженні вчинялися саме в межах суми залишку боргу 110110,90 грн.
16.09.2025 приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №60751549 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом).
Постановляючи ухвалу про залишення без задоволення скарги ПАТ «МТБ Банк» на рішення приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л., суд першої інстанції виходив з того, що при здійсненні примусового виконання у виконавчому провадженні №60751549, приватний виконавець діяв в межах ЗУ «Про виконавче провадження», його діями та рішеннями права скаржника порушено не було.
До таких висновків суд першої інстанції прийшов у зв`язку із тим, що на користь скаржника було стягнуто повну суму заборгованості , вказану як еквівалент у гривні, як залишок боргу за виконавчим документом на загальну суму 290 790,72 грн вказану у резолютивній частині рішення від 20.03.2013 та виконавчому листі виданому Київським районним судом м.Полтави від 27.05.2013 у справі №2/552/765/2013.
Таким чином, рішення суду було виконано, а відтак приватним виконавцем у відповідності до вимог п. 9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.
З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.
Згідно з ч.1 ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Згідно ст.5 ЗУ «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців.
Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.
Відповідно до вимог ст.192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.
Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
За змістом ст.524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.
Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Відповідно до ст.533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором, або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Як зазначено у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року по справі №6-79цс14, аналіз ст. ст.192,524,533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня.
Відповідно до п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні.
У разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги ПАТ «МТБ Банк» на дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. щодо винесення постанови від 16.09.2025 року про закінчення виконавчого провадження №60751549 з примусового виконання виконавчого листа №2/552/765/2013, виданого 27.05.2013 року Київським районним судом м.Полтави, оскільки приватний виконавець виносячи постанову про закінчення виконавчого провадження, діяв в межах ЗУ «Про виконавче провадження», так як на користь скаржника стягнуто повну суму заборгованості, вказану як еквівалент у гривні, в резолютивній частині Рішення суду від 20 березня 2013 року та у виконавчому листі по цивільній справі №2/552/765/2013, що підтверджується матеріалами справи. 
Відповідно до вимог ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно з ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Викладені в апеляційній скарзі доводи є необгрунтованими, такими що не спростовують висновків суду першої інстанції, підтверджених Постановою про відновлення виконавчого провадження від 15.11.2018 №52409116 , згідно якої залишок боргу складав 110 110,90 грн, Постановою про повернення виконавчого документу стягувачу від 16.10.2019, який містить таку ж суму залишку, заявою про примусове виконання ПАТ «МТБ Банк» поданою стягувачем приватному виконавцю , яка містить таку ж суму залишку. Вищевказані постанови виконавця стягувачем в частині визначення сум залишку не оскаржувалися.
У зв`язку із чим ухвала Київського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2025 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ПАТ «МТБ Банк» без задоволення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» – залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 11 листопада 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов