Справа № 738/676/26 
№ провадження 2/738/427/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

09 червня 2026 року    Менський районний суд Чернігівської області у складі: 
головуючого – судді: Савченка О.А. 
секретаря: Лях Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,
В С Т А Н О В И В:
У березні 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Гайдук С.В., звернулася до Менського районного суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що з 12 травня 2017 року перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружнє життя із відповідачем не склалося. На даний час вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. На підставі викладеного позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Крім того, у зв`язку з тим, що з нею проживає і знаходиться на її утриманні малолітня дитина, яка є інвалідом першої групи «А» і потребує постійного стороннього догляду, тому позивачка просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду на весь період інвалідності. 
Позивачка та її представник, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позов підтримують, просять задовольнити.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву про визнання позовних вимог, і у зв`язку з цим просить стягнути з нього 50 відсотків судового збору.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослiдивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов пiдлягає задоволенню з таких підстав.
У судовому засіданні встановлено, що з 12 травня 2017 року позивач та відповідач перебувають в шлюбі, зареєстрованому Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 643, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 10).
Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу.
Статтею 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. 
Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного із них, що мають істотне значення.
Оскільки в судовому засіданні було встановлено і підтверджено факт припинення шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи небажання позивача та відповідача зберігати сім`ю, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем.
Крім того, судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 31 січня 2020 року (а.с. 11). 
Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.  Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції України, діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною.
Положеннями ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.
При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність в матеріалах справи доказів про наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, батьків; відсутність в матеріалах справи доказів про наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; відсутність в матеріалах справи доказів про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
За таких обставин, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги, а також стан здоров`я дитини, вимоги норм діючого законодавства щодо розмірів і порядку стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини в частці від доходу платника аліментів, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. 
На підставі ст.ст. 141, 142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд стягує з відповідача в дохід держави 50 відсотків судового збору, що становить 665 грн. 60 коп. 
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України ст.ст. 4, 12, 79, 81, 88, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В : 
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини – задовольнити.
Розірвати шлюб укладений між  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований по АДРЕСА_1 ) та  ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована по АДРЕСА_2 ), зареєстрований 12 травня 2017 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 643.
Стягувати з  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований по АДРЕСА_1 ) на користь  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована по АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання  ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 30 березня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований по АДРЕСА_1 ) 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору на користь держави.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:       О.А. Савченко