Справа № 635/676/26 
Провадження № 2/635/3833/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді – Омельник М.М.,
за участю секретаря судового засідання – Сліпченко К.С.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача.
позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову до суду і до повноліття дитини.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що ОСОБА_1 з ОСОБА_2 перебувала у цивільному шлюбі без державної реєстрації. Від спільного проживання народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_1 від 16 січня 2016 року. Дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 475 від 15 серпня 2024 року. Самостійно забезпечити належний рівень життя позивач не може, а тому вважає, що батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти на рівні частини з усіх видів заробітку (доходу) оскільки є військовослужбовцем, учасник групи протиповітряної оборони (ППО) та має постійний дохід. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з зазначеним позовом.
Рух справи.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2026 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Участь у справі сторін та інших учасників справи.
Позивач ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки та смс-повістки.
Згідно довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber», судову повістку на судове засідання призначене на 02 червня 2026 року, останній отримав 05 травня 2026 року.
Крім того виклик відповідача здійснювався шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Сторони мають малолітню дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 16 січня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 94. Батьками зазначені: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Дитина проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджуються витягом № 475 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб. 
ОСОБА_2 є військовослужбовцем та проходить службу у військовій частині НОМЕР_3 , що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 від 03 березня 2018 року. 
Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.
Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений у статті 51 Конституції України.
Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного Кодексу України).
За приписами статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до частини другої статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Оцінюючи надані позивачем докази та зазначені нею обставини, враховуючи, що відповідач не спростував повідомлені позивачем обставини наявності у нього можливості сплачувати аліменти, а також приймаючи до уваги, що відповідач як батько малолітнього сина повинен утримувати свою дитину до досягнення ним віку повноліття, однак матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, доказів протилежного відповідачем не надано, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подання позову, а саме з 01 серпня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття
Такий розмір аліментів не є надмірним та є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та принципу рівності батьків в утриманні дитини, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України, та має забезпечити право неповнолітніх дітей на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.
При цьому суд зауважує, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Щодо судових витрат.
Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь держави.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України,-
ВИРІШИВ:
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 22 січня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривні 20 (двадцять) копійок.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач:ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .

Суддя М.М.Омельник