Справа № 639/3690/26
Провадження № 2-а/639/66/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2026 року м. Харків
Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Борисенка О.О., 
секретаря судового засідання Пивоварової Т.В.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Андрусенка Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 639/3690/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,
установив:
До Новобаварського районного суду міста Харкова надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просив: поновити строк на оскарження постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 № 4810 від 30.10.2025 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП; скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 4810 від 30.10.2025 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП; закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Матеріали позовної заяви сформовані в системі «Електронний суд» та підписані представником позивача адвокатом Андрусенком Даріюшем, який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 27.03.2026 № 5-20-2026-000388 (а.с.4).
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 25.03.2026 ОСОБА_1 через застосунок «Дія» дізнався про наявність відкритого виконавчого провадження стосовно нього на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.10.2025 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Позивач звернувся до Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правової допомоги із заявою про надання правової допомоги. 21.04.2026 представником позивача на адвокатський запит від 06.04.2026 отримана копію оскаржуваної постанови. З оскаржуваною постановою позивач не погоджується, оскільки під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та постанови допущені процесуальні помилки, що призвело до порушення прав позивача. Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за невиконання ним вимог п. 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3621-ІХ від 21.03.2024, а саме, не проходження повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби, та його дії кваліфіковані за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. На думку позивача, громадяни, які перебувають на військовому обліку, можуть бути направлені на медичний огляд шляхом вручення їм повісток. Позивач здійснив завчасну актуалізацію своїх персональних даних через «Резерв+», та відповідач мав можливість направити йому відповідну повістку. Оскільки позивач не був належним чином повідомлений про свій обов`язок щодо повторного медичного огляду, та не знав про необхідність його проходження, в його діях відсутній склад правопорушення, та відповідачем вказана обставина при розгляді справи про адміністративне правопорушення не врахована. Позивач зауважив, що його підпис у протоколі № 4810 від 16.10.2025 виконаний іншою особою шляхом наслідування, оскільки динамічний стереотип і розчерк підпису позивача є інший. Про дату, час та місце розгляду справи 30.10.2025 позивач не був належним чином повідомлений та не був присутній під час її розгляду. Також, на думку позивача, постанова винесена з порушенням встановлених строків притягнення до адміністративної відповідальності. 
В зв`язку з наведеним позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом за судовим захистом його прав та інтересів.
30.04.2026 ухвалою суду поновлено позивачу строк на звернення до суду з позовною заявою; позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання; на підставі ч. 3 ст. 80 КАС України витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення, за наслідками розгляду якої начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 Сергій Долуда виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення № 4810 від 30.10.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення. Встановлений строк для подання суду витребуваних доказів – до 08.05.2026 (а.с.25-26).
15.05.2026 суд на місці постановив ухвалу про відмову у задоволенні усного клопотання представника позивача про повернення відповідачу без розгляду відзиву на позовну заяву.
15.05.2026 суд на місці постановив ухвали: про долучення до матеріалів справи відзив відповідача на позовну заяву з витребуваними судом доказами, що надійшли до суду 05.05.2026; та про повернення стороні позивача відповіді на відзив, що надійшла до суду 15.05.2026, оскільки за положеннями ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених ст. 286 КАС України, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву. Подання відповіді на відзив у справах, що розглядаються в порядку ст. 286 КАС України, не передбачено процесуальним законом.
У відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (АІТС «Оберіг») ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 02.09.1988, відомості про виключення останнього з військового обліку в зазначеному реєстрі відсутні. Відповідно до наявних облікових даних, внесених до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (АІТС «Оберіг»), ОСОБА_1 в графі відомості про медичний огляд інформація відсутня. Невнесенні відомостей про медичний огляд позивача до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (АІТС «Оберіг») пов`язано з відсутністю в ТЦК та СП відповідної довідки ВЛК, адже законом встановлено, що придатність до військової служби уповноважена визначати тільки ВЛК. В протоколі про адміністративне правопорушення позивача під особистий підпис повідомлено про дату час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також роз`яснено ст. 63 Конституції України, права та обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП. Звернення № Е334171 до органу Національної поліції щодо необхідності доставлення (супроводження) позивача до ТЦК та СП відправлено 25.08.2025, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена 30.10.2025, отже строки притягнення позивача до адміністративної відповідальності, визначені ст. 38 КУпАП, не були порушені. 
В судовому засіданні представник позивача адвокат Андрусенко Д. та позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. 
Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання представник відповідача не з`явився.
За положеннями ч. 3 ст. 268 КАСУ неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Оскільки відповідач виклав свою позицію щодо спірних правовідносин у заяві по суті - відзиві, суд доходить висновку, що неявка сторони відповідача не є перешкодою для розгляду справи по суті.
Суд, заслухавши позивача та його представника, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов такого висновку.
Суд установив, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (АІТС «Оберіг») ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, військову присягу прийняв 24.07.1988, з 02.09.1989 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , 07.05.2018 звільнений з військової служби в запас та зарахований до військового оперативного резерву, відомості про виключення останнього з військового обліку в зазначеному реєстрі відсутні. Відповідно до наявних облікових даних, внесених до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (АІТС «Оберіг»), ОСОБА_1 в графі відомості про медичний огляд інформація відсутня.
Згідно з копією посвідчення від 03.07.2017, позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій (а.с.6).
Позивач у позовній заяві та під час судового засідання не заперечував щодо наявності в нього обов`язку пройти повторний медичний огляд, проте вказав, що не знав про необхідність його проходження та повістка (направлення) на проходження ВЛК вчасно йому не надавалась.
Згідно з інформацією про порушення ВО позивача з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (АІТС «Оберіг»), 25.08.2025 виявлено порушення позивачем військового обов`язку, а саме, не проходження (відмова від проходження) військово-лікарської комісії (п. 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний статус), у зв`язку з чим направлено 25.08.2025 о 14:41 звернення № Е334171 до Відділу поліції № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області. 
16.10.2025 старший офіцер ІНФОРМАЦІЯ_3 лейтенант ОСОБА_2 склав протокол про адміністративне правопорушення № 4810 стосовно ОСОБА_1 , згідно з яким 16.10.2025 ОСОБА_1 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 співробітниками відділу поліції ГУНП в Харківській області. Під час перевірки в ІНФОРМАЦІЯ_3 відомостей (персональних та службових даних) узагальнених в облікових документах та внесених до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів встановлено факт порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію військовозобов`язаним ОСОБА_1 . Гр. ОСОБА_1 , який перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , військово-лікарською комісією визнаний непридатним в мирний час, обмежено-придатним у воєнний час, до 5 червня 2025 року не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби та не звернувся до ТЦК та СП або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на ВЛК для проходження медичного огляду. Громадянин ОСОБА_1 під час дії особливого періоду (який настав з моменту оприлюднення Указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 та діє до теперішнього часу), у порушення вимог абзацу 4 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України №4235-ІХ від 12.02.2025, абзацу 4 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», до 5 червня 2025 року не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби та не звернувся до ТЦК та СП або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на ВЛК для проходження медичного огляду, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП (а.с.11-12).
ОСОБА_1 під підпис роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, а також права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП; повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 12 годині 00 хвилин 30.10.2025 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 . Протокол підписаний особою, яка його склала та особою, яка притягується до адміністративної відповідальності (позивачем).
Стороною позивача не надано суду належних, достовірних та допустимих доказів в розумінні ст. 73,74,75 КАС України на підтвердження наведеної у позові обставини, що протокол підписаний не позивачем.
Клопотань про призначення графологічної та/або почеркознавчої експертизи стороною позивача не заявлялося.
До того ж, відповідачем до відзиву надана копія письмових пояснень ОСОБА_1 від 16.10.2025 на ім`я Начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , підписані позивачем, в яких останній власноручно написав, що він, ОСОБА_1 не пройшов ВЛК до 5.06.2025 тому що не був усвідомлений.
Також, 16.10.2025 ОСОБА_1 підписав пам`ятку, де йому роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, а також права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП. 
30.10.2025 начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковник ОСОБА_3 виніс постанову № 4810 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн (а.с.9-10).
Відповідно до змісту вказаної постанови, встановлено, що 16.10.2025 ОСОБА_1 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 співробітниками відділу поліції ГУНП в Харківській області. Під час перевірки в ІНФОРМАЦІЯ_3 відомостей (персональних та службових даних) узагальнених в облікових документах та внесених до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів встановлено факт порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію військовозобов`язаним ОСОБА_1 . Гр. ОСОБА_1 , який перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , військово-лікарською комісією визнаний непридатним в мирний час, обмежено-придатним у воєнний час, до 5 червня 2025 року не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби та не звернувся до ТЦК та СП або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на ВЛК для проходження медичного огляду. Громадянин ОСОБА_1 під час дії особливого періоду (який настав з моменту оприлюднення Указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 та діє до теперішнього часу), у порушення вимог абзацу 4 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України №4235-ІХ від 12.02.2025, абзацу 4 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», до 5 червня 2025 року не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби та не звернувся до ТЦК та СП або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на ВЛК для проходження медичного огляду, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено. 
За змістом ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Адміністративна відповідальність за частиною третьою статті 210-1 КУпАП настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період і тягне накладення штрафу у розмірі від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
За змістом ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.
Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022, дію якого наразі не скасовано. 
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про оборону України», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.
Відповідно до абзацу 4 ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.
За змістом абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Згідно з пп. 3.3 Глави 3 розділу ІІ Наказу МОУ № 402 від 14.08.2008 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» зі змінами станом на 02.02.2025, особи, звільнені з військової служби, визнані непридатними до військової служби, можуть повторно оглядатися ВЛК районних, міських ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку після обов`язкового обстеження у спеціалізованих закладах охорони здоров`я з метою підтвердження або зміни встановленого діагнозу.
Відповідно до Закону України №4235-ІХ від 12.02.2025 «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
За змістом ч. 1 ст. 7, п.17-1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», відомості про результати медичних оглядів належить до персональних даних військовозобов`язаного.
Згідно з вимогами ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За змістом ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд зауважує, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
Належить також зазначити, що Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, перед складанням постанови та відібранням пояснень від правопорушника роз`яснити його права, надати можливість заявити та розглянути клопотання.
Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що перебувають в нерівному становищі відносно суб`єкта владних повноважень.
На підставі наявних у справі доказів суд встановив, що позивач перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , військово-лікарською комісією визнаний непридатним в мирний час, обмежено-придатним у воєнний час, інвалідність позивачу не встановлена.
Проте, в порушення вимог Закону України № 4235-ІХ, абзацу 4 ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як особа, яка була визнана обмежено придатною до військової служби до набрання чинності Закону України № 4235-ІХ від 12.02.2025, до 5 червня 2025 року позивач не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, що зобов`язаний був зробити встановленим шляхом. Позивач на виконання вимог закону самостійно не звертався до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП. Протокол складається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з роз`ясненням їй прав та обов`язків, а також врученням їй копії протоколу.
В протоколі про адміністративне правопорушення від 16.10.2025, який підписаний позивачем, останньому роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, а також права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП; та позивача повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п. 10 Розділу ІІ Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони 01.01.2024 № 3, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомляється про дату, місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три доби до дня розгляду справи.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомляється про місце і час розгляду справи при підписанні протоколу (у разі його складення) або окремим повідомленням про розгляд справи, яке вручається особі особисто під підпис або надсилається (в тому числі централізовано) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення на адресу місця проживання (перебування), зазначену особою під час уточнення облікових (персональних) даних, або на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання.
Отже, позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення при підписанні протоколу, а доводи позивача про порушення його прав під час складання протоколу та постанови не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. 
Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення та у наданих відповідачу поясненнях позивач не висловлював свою не згоду з правопорушенням.
Доказів про те, що позивач пройшов повторний медичний огляд матеріали справи не містить. 
Позивачем не доведено наявності порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оскаржуваного рішення, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до відповідальності.
Щодо спливу строку накладення адміністративного стягнення, суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Положеннями статті 38 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Отже, законодавець чітко визначив, що строк накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП, розпочинається саме з дня його виявлення, а не вчинення, проте не може перевищувати одного року з дня його вчинення.
Датою вчинення правопорушення є 05.06.2025 (строк до якого позивач мав повторно пройти ВЛК). 
Як свідчать матеріали справи, вчинене позивачем правопорушення виявлено 25.08.2025, а оскаржувана постанова винесена 30.10.2025, тобто протягом трьох місяців з дня його виявлення та до закінчення одного року з дня його вчинення.
Отже, в цьому випадку, строки накладення адміністративного стягнення, визначені ст. 38 КУпАП, за вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, не сплили.
Аналіз зазначених норм права та досліджені під час розгляду справи докази дають підстави для висновку про законність і правомірність дій відповідача з винесення оскаржуваної позивачем постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Суд не може взяти до уваги наполягання позивача на позові, оскільки вони спростовуються наведеним вище і будь чим іншим об`єктивно не підтверджуються.
Отже суд вважає, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, та не підлягають задоволенню в повному обсязі, підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.
Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 532,48 грн (а.с.24).
За положеннями ч. 1 ст. 139 КАС України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору позивачу не відшкодовуються у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.
Керуючись ст. 6, 7, 9, 11, 44, 48, 73-78, 90, 139, 241-246, 268, 269, 271, 273-277, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.
Постанову № 4810 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 30.10.2025, що винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_4 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень - залишити без змін. 
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ,
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 .
Повне рішення складено 15.05.2026.
Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Олександр БОРИСЕНКО